ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 р. 	Справа № 520/9283/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №520/9283/23
за позовом     фізичної особи – підприємця ОСОБА_1  
до   Головного управління ДПС у Рівненській області ,    Державної податкової служби України          
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі – ГУ ДПС у Харківській області), Державної податкової служби України (надалі – відповідач 2, ДПС України), у якій просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкової накладної рішення від 25.01.2023 №8147018/3223905592, рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення комісії ГУ ДПС у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкової накладної рішення від 02.02.2023 №11010/3223905592/2.
- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну № 24 від 26.12.2022 фактичною датою її подання.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 замінено ГУ ДПС у Харківській області на належного відповідача по справі - Головне управління ДПС у Рівненській області (надалі – відповідач1, ГУ ДПС у Рівненській області, податковий орган, апелянт).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано рішення комісії ГУ ДПС у Рівненській області про відмову в реєстрації податкової накладної від 25.01.2023 №8147018/3223905592.
Скасовано рішення ДПС України від 02.02.2023 №11010/3223905592/2.
Зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 24 від 26.12.2022, фактичною датою її подання.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Рівненській області на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог у сумі 1342 грн 00 коп.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на користь на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог у сумі 1342 грн 00 коп.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ГУ ДПС у Рівненській області - задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року по справі №520/9283/23 - скасовано в частині визнання скасування рішення ДПС України від 02.02.2023 №11010/3223905592/2.
Ухвалено постанову, якою в скасованій частині в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року по справі №520/9283/23 залишено без змін. 
05.06.2023 позивачем подано клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу.
Додатковим рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року заяву ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Рівненській області на користь ФОП ОСОБА_1 витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою в частині задоволення позовних вимог у сумі 4000 грн 00 коп.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на користь ФОП ОСОБА_1 , пов`язані з професійною правничою допомогою в частині задоволення позовних вимог у сумі 4000 грн 00 коп.
В іншій частині задоволення заяви відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції рішення ГУ ДПС у Рівненській області, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні вимог клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що вважає завищеними витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 4000 грн, та стверджує, що позивачем не надано належного переліку документів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
Вказав, що стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність у ГУ ДПС у Рівненській області коштів на сплату таких витрат позивача.
Відповідачі правом подання відзиву на позов не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із складності справи, кількості часу витраченого адвокатом на складання  процесуальних документів і наявності підстав для  стягнення  за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів по 4000,00 грн з кожного.
Колегія суддів наголошує, що додаткове судове рішення переглянуто лише в межах задоволених вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу до ГУ ДПС у Рівненській області і частково погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною 3 ст. 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, ч. 7 ст. 139 КАС України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.01.2022 по справі № 813/2241/18.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом встановлено, що надано копії договору про надання правничої допомоги № 0421 від 21.04.2023 укладений між позивачем та Адвокатським об єднанням "Павлуненко та партнери", акту наданих послуг від 31.08.2023 до договору про надання правової допомоги № 0421 від 21.04.2023 та платіжної інструкції № 74 від 24.04.2023.
З акту наданих послуг від 31.08.2023 колегією суддів встановлено, що вартість послуг становить 8000,00 грн, яка згідно з детальним описом складається з:
1. підготовки правової позиції, аналізу можливості подання позову, аналізу актуальної судової практики;
2. опрацювання первинних документів позивача та даних податкового обліку;
3. підготовки проекту адміністративного позову, формування переліку документів;
4. підготовки та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви з питання доплати судового збору;
5. підготовка та подання заперечень проти заяви про залишення позовної заяви без розгляду;
6. підготовка та подання заяви про стягнення судових витрат в порядку ст. 134 КАС України;
7. підготовка та подання документів про стягнення витрат на адвоката.
Позивач просив суд відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн, та судом першої інстанції заява позивача задоволена та стягнуто  на користь позивача по 4000 грн. з кожного відповідача.
Колегія суддів при вирішенні питання про стягнення з ГУ ДПС у Рівненській області витрат на правничу допомогу враховує таке.
Послуги з підготовки правової позиції, аналізу можливості подання позову, аналізу актуальної судової практики, опрацювання первинних документів позивача та даних податкового обліку, формування переліку документів, охоплюються послугою з підготовки проекту адміністративного позову.
Також колегія суддів не вбачає підстав для покладання на відповідача витрат позивача підготовки та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви з питання доплати судового збору, оскільки позов було подано саме адвокатом без додержання вимог процесуального закону.
Разом з цим, колегія суддів враховує, що за результатами апеляційного перегляду цієї справи частково задоволено апеляційну скаргу ГУ ДПС у Рівненській області, рішення суду першої інстанції скасовано частково з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позову у скасованій частині, що свідчить про необхідність застосування  приписів ч. 3 ст. 139 КАС України. 
Враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, суму заявлених позовних вимог, значення справи для сторони, часткове задоволення позову, колегія суддів вважає, що сума витрат на правничу допомогу має збути зменшена до 1000,00 грн, яка підтверджена належними і допустимими доказами.
Доводи апелянта про те, що контролюючий орган об`єктивно позбавлений можливості сплатити витрати на правничу допомогу адвоката, оскільки в умовах воєнного стану в необхідному обсязі фінансування органів ДПС не здійснюється, то колегія суддів зазначає, що Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ГУ ДПС у Рівненській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України” (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням викладеного та на підставі ч. 1 ст. 317 КАСУ колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Рівненській області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду І інстанції скасуванню в частині стягнення з ГУ ДПС у Рівненській області витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн, з ухваленням у цій частині постанови про стягнення на користь позивача з ГУ ДПС у Рівненській області витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.
Керуючись ст. 132, 134, 139, 242, 243, 250, 252, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області - задовольнити частково.
Додаткове рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року по справі №520/9283/23 - скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на корить фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
У скасованій частині прийняти постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Відінська, будинок 12, код ЄДРПОУ 44070166) на корить фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін