ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року 
м. Київ

справа № 360/325/23
адміністративне провадження № К/990/3786/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року, прийняте у складі судді Тихонова І.В., та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, ухвалену у складі колегії суддів:   Казначеєва Е.Г., (головуючий), Блохіна А.А., Геращенка І.В.,  
І. Суть спору:
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 , в якому просив:
1.1. визнати протиправну бездіяльність (дії) військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100 000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 01.10.2022 по 30.11.2022 року, з 08.12.2022 по 20.01.2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
1.2. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з безпосередньою участю та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 01.10.2022 по 30.11.2022 року, з 08.12.2022 по 20.01.2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у період з 01.10.2022 по 30.11.2022 та з 08.12.2022 по 20.01.2023 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і борони, відсічі і стримуванні збройної агресії, що полягало у виконанні бойових завдань на підставі бойових наказів (розпорядження), які видавались начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), у зв`язку з чим у позивача існує безумовне право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі до 100000 грн.
3. Військова частина НОМЕР_1 та військова частина НОМЕР_2 позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Позивач, проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
5. Відповідно до бойових наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № 165 (гриф), позивача направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), що не заперечується сторонами.
6. Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.09.2022 № 2942-ОС солдата ОСОБА_1 призначено молодшим інспектором прикордонної служби 1 категорії старшим кухарем першої прикордонної застави відділу прикордонної служби № 2.
7. Згідно з рапортом, зареєстрованим 01.11.2022 за вх. № 1477, начальник відділу прикордонної служби № 2 ОСОБА_2 клопотав перед першим заступником начальника загону коменданту прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за період з 01.10.2022 до 31.10.2022, зокрема, солдату ОСОБА_1 (номер за порядком 13) за 31 день, який листом від 01.11.2022 № 1478 адресований начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 .
8. Згідно з рапортом, зареєстрованим 01.11.2022 за вх. № 1474, начальник відділу прикордонної служби № 2 ОСОБА_2 клопотав перед першим заступником начальника загону коменданту прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за період з 01.10.2022 до 31.10.2022, зокрема, солдату ОСОБА_1 (номер за порядком 12) за 31 день. Підстава: бойове розпорядження Коменданта ПКШР 24 наказ № 601-(гриф) від 30.09.2022, наказ № 668-(гриф) від 21.10.2022, наказ № 690- (гриф) від 26.10.2022, наказ № 699-(гриф) від 28.10.2022, журнал бойових дій № 53 (гриф) ст. 7-14, 52-62.
9. Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.11.2022 № 3632-ОС "Про виплату додаткової винагороди" та додатку до нього наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн за період з 01.10.2022 до 31.10.2022 включно, зокрема, військовослужбовцю солдату ОСОБА_1 (номер за порядком 847) за 31 день в сумі 30000,00 грн.
10. Згідно з рапортом, зареєстрованим 01.12.2022 за вх. № 1884, начальник відділу прикордонної служби № 2 ОСОБА_2 клопотав перед першим заступником начальника загону коменданту прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за період з 01.11.2022 до 30.11.2022.
11. Відповідно до рапорту, зареєстрованим 01.12.2022 за вх. № 1883, начальник відділу прикордонної служби № 2 ОСОБА_2 клопотав перед першим заступником начальника загону коменданту прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за період з 01.11.2022 до 30.11.2022, зокрема, солдату ОСОБА_1 (номер за порядком 13) за 30 днів. Підстава: бойове розпорядження Коменданта ПКШР 24 наказ № 601-(гриф) від 30.09.2022, наказ № 668-(гриф) від 21.10.2022, наказ № 690- (гриф) від 26.10.2022, наказ № 699-(гриф) від 28.10.2022, журнал бойових дій № 53 (гриф) ст. 13-20, 62-67.
12. Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.12.2022 № 4112-ОС "Про виплату додаткової винагороди" та додатку до нього наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн за період з 01.11.2022 до 30.11.2022 включно, зокрема, військовослужбовцю солдату ОСОБА_1 (номер за порядком 804) за 30 днів в сумі 30000,00 грн.
13. Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.12.2022 № 4613-ОС "Про виплату додаткової винагороди" та додатку до нього наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн за період з 01.12.2022 до 31.12.2022 включно, зокрема, військовослужбовцю солдату ОСОБА_1 (номер за порядком 830) за 24 дні в сумі 23225,81 грн.
14. Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України № 26 від 02.02.2023 визначено райони введення воєнних (бойових) дій з 01 до 31 січня 2023 року.
15. Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.02.2023 № 56-ОС "Про виплату додаткової винагороди" та додатку до нього наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн за період з 01.01.2023 до 31.01.2023 включно, зокрема, військовослужбовцю солдату ОСОБА_1 (номер за порядком 805) за 31 день в сумі 30000,00 грн.
16. Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.02.2023 № 64-ОС "Про виплату додаткової винагороди" та додатку до нього наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 70000,00 грн за період з 01.01.2023 до 31.01.2023 включно, зокрема, військовослужбовцю солдату ОСОБА_1 (номер за порядком 613) за 6 днів (26-31.01.2023) в сумі 13548,39 грн. Підстава: БР ОТУ "Лиман" від 25.01.23 № 344 (гриф), БР командира 54 ОМБр від 26.01.23 № 73 (гриф), БР начальника 3 прикз від 26.01.23 № БР188(гриф), журнал СБД впе № 2 від 12.01.23 № 38 (гриф), журнал СБД 3 ПРИКЗ від 31.12.22 № 133 (гриф), рапорт від 01.02.23 № ВХ1733Р.
17. З матеріалів справи встановлено, що на адресу відповідача надходили донесення від НОМЕР_3 прикордонного загону від 08.11.2022 № Т/22-4313-22-Вих та від 04.12.2022 № Т/22-4933-22-Вих, в яких зазначено, що підтверджуюча інформація відповідно до вимог пункту 2 підпунктів 1-8 наказу 392 АГ відсутня.
18. Позивач через свого представника звернувся із заявою до відповідача з проханням про виплату щомісячної доплати у підвищеної вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 01.10.2022 по 20.01.2023.
19. Листом від 24.03.2023 за № 25/2092-23-вих відповідач повідомив, що збільшена додаткова винагорода позивачу не нараховувалась у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують час безпосередньої участі позивача у бойових діях.
20. Згідно з довідкою № 4367 від 20.01.2023, яка видана Військовою частиною НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 , який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, 08.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 20.01.2023. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165гриф від 16.09.2022.
21. Згідно з довідкою № 31-М від 17.03.2023 про види грошового забезпечення в період з 01.10.2022 по 31.01.2023 позивачу здійснювалась виплата додаткової винагороди в розмірі до 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
22. Відповідно до особистої картки грошового забезпечення за 2022-2023 роки та архівної відомості за період з січня 2022 року по квітень 2023 року позивачу виплачувалась додаткова винагорода відповідно пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану": доплата у сумі до 30000,00 грн: з березня 2022 року по лютий 2023 року; доплата у сумі до 70000,00 грн: з квітня 2022 року по червень 2022 року - 70000,00 грн; липень 2022 року - 20322,58 грн; січень 2023 року - 13548,39 грн; лютий 2023 року - 45000,00 грн.
23. Уважаючи, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо виплати за період з 01.10.2022 по 20.01.2023 збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00     грн, відповідно до Постанови №   168, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
24. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено повністю. 
25. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції,  виходив з того, що до правовідносин, пов`язаних з виплатою спірної додаткової винагороди, застосовними є положення наказів Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ. Також, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача в спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.  Суди відхилили як доказ довідку ВЧ НОМЕР_2 від № 4367 від 20.01.2023, оскільки така не містить у собі обов`язкової сукупності даних, а саме: посилання на бойовий наказ, запис журналу бойових дій, рапорт начальника підрозділу.  
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
26.  У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву  задовольнити у повному обсязі.
27. Підставою для касаційного оскарження скаржник визначив пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
28. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, скаржник зазначив, що на дату звернення до суду касаційної інстанції відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 2-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; пункту 3 Наказу Адміністрації державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ № 164); пункту 4, 11 Наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ № 392); пунктів 3, 7, 8 Наказу Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022 "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ № 628), в контексті правовідносин, які виникають між військовослужбовцями Держприкордонслужби та командуванням військових частин Держприкордонслужби у зв`язку із застосуванням положень зазначеної Інструкції для визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди згідно п. 2-1 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, а саме: визначення вичерпного переліку документів, обов`язкових для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди; необхідності попереднього звернення військовослужбовця із рапортом для підготовки командуванням частини усіх необхідних документів для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди; порядку підготовки та обміну необхідними для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди документами між різними військовими частинами у разі, коли військовослужбовець набув право на таку винагороду, перебуваючи у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні іншої військової частини (тобто, в особовому складі та на фінансовому утриманні якої він не перебуває).
29. Скаржник зазначає, що для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 100     000,00     грн не є обов`язковою лише безпосередня участь у бойових діях, оскільки положення пункту 1 Постанови №168 передбачають також здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, як підставу для такої виплати.
30. Скаржник уважає, що накази Адміністрації Державної прикордонної служби України № 164, № 392 та № 628 не можуть вважатися такими, що набрали чинності та не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки не пройшли державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України.
31. Скаржник указує, що не нарахування та не виплата додаткової винагороди саме з підстав, на які послалися суди першої та апеляційної інстанції, є порушенням фундаментальних, конституційних принципів, якими встановлено, що права особи та саме їх об`єм визначається виключено на підставі Законів. Фактично позивач зі свого боку набув право та дотримався усіх умов для виплати йому додаткової винагороди, однак реалізація цього права обмежена власними діями відповідача та Військової частини НОМЕР_2 в частині дотримання ними формальних процедур для прийняття остаточного рішення про виплату, а тому вважає, що у цьому випадку на позивача не може бути покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин встановленого ДПС України порядку, позаяк цим порушуватиметься суть гарантованого законом права Позивача на отримання належного йому грошового забезпечення у повному обсязі.
32. Скаржник переконує, що проблеми, які виникають в процесі створення та обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не можуть мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а саме впливати на його законні права. 
33. Позивач також зазначає, що як випливає з довідки від 20.01.2023 № 4367, Військова частина НОМЕР_2 уже підтверджує те, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони на території Чернігівської області з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, 08.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 20.01.2023. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165гриф від 16.09.2022. Оскільки довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2023 № 4367 підтверджується те, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і струмуванні збройної агресії на території Чернігівської області, позивач вважає, що він має право на «підвищену» додаткову винагороду до 100000,00 грн.
34.  Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила оскаржувані судові рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.
35. Супровідним листом Луганського окружного адміністративного суду повідомлено Суд, що справа №360/325/23 надійшла до суду через підсистему «Електронний суд», паперова справа за вказаним номером не формувалася. Усі документи у адміністративній справі №360/325/23, які надійшли до суду в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту, відскановано та експортовано до комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду». У додаток до супровідного листа надійшли: матеріали апеляційного провадження №360/325/23 на 52 арк.
36. Суд витребував електронні матеріали справи №360/325/23 з Центральної бази даних.
V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
37. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
38.    За змістом частини першої статті 6 Закону України від 03.04.2003 №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон №661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.
39. Відповідно до частини першої статті 14 Закону №661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
40. Статтею     16 Закону №661-IV визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
41. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №     2011-ХІІ), дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
42. У частині другій статті     9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
43. Згідно з абзацами 1 і 2 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
44. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
45. Указом Президента України від 24.02.2022 №     64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,     Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні», постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
46. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжено до сьогоднішнього дня.
47. Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
48. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №     64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №     69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №     168.
49. Пунктом 1 цієї постанови визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30     000,00     грн щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100     000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
50. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №     793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Постанова     №793) до Постанови №     168 були внесені зміни, відповідно до яких: у пункті 1 в абзаці 1 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць»; доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1.     Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
51. У решті зміст пункту 1 Постанови № 168, у частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби України на час виникнення спірних правовідносин, не змінювався.
52. Адміністрацією Держприкордонслужби України 30.07.2022, з посиланням на пункт 2-1     Постанови №     168, було видано наказ №392-/0/81-22-АГ.
53. Пунктом 2 цього наказу визначено вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 Постанови №     168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100     000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі, а саме:
1)     бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;
2)     бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;
3)     бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
4)     польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
5)     бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;
6)     бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;
7)     бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
8)     бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
54. У пункті 4 наказу від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1)     бойового наказу (бойового розпорядження);
2)     журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
3)     рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
55. Згідно з пунктом 5 наказу від 30.07.2022 №     392-/0/81-22-АГ визначено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).
56. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).
57. У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджувальні документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).
58. Адміністрацією Держприкордонслужби України з 01.12.2022 уведено в дію наказ від 09.12.2022 №     628/0/81-22-АГ, в якому змінено перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 Постанови №     168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, зокрема відряджених, у таких бойових діях або заходах.
59. Так, згідно з пунктом 3 наказу від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:
1) бойовий наказ (бойове розпорядження);
2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;
3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
60. Відповідно до частини першої  статті 341 КАС України  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
61.  Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
62. Надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню у межах доводів касаційної інстанції за правилами  статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
63. Спірні правовідносини склалися у цій справі у зв`язку з невиплатою відповідачем на користь позивача як військовослужбовця Держприкордонслужби України додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі до 100 000,00 грн за період з 01.10.2022 по 20.01.2023.
64. З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що військовослужбовцям Держприкордонслужби України на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30     000,00 грн, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100     000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах.
65. Для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному до 100     000,00     грн розмірі їхня безпосередня участь у бойових діях і заходах повинна бути підтверджена документально, про що свідчить зміст наказів Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ.
66. Документальне підтвердження такої участі здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1)     бойовому наказі (бойовому розпорядженні); 2)     журналі бойових дій (службово-бойових дій, вахтовому, навігаційно-вахтовому, навігаційному журналі), журналі ведення оперативної обстановки, бойовому донесенні (підсумковому, терміновому, позатерміновому) або постовій відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3)     рапорті (донесенні) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
67. З наведеного Суд дійшов висновку, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100     000,00     грн на місяць, передбаченою Постановою № 168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які, у розумінні Постанови №     168, означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.
68. У цій справі встановлено, що позивач проходить військову службу в НОМЕР_4 прикордонному загоні (ВЧ      НОМЕР_1 ). Зокрема, у період з 01.10.2022 по 20.01.2023 позивач перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_2 ) у складі відділу прикордонної служби № НОМЕР_5 НОМЕР_4 прикордонного загону.
69. За період з жовтня 2022 року по січень 2023 року позивач отримував додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі 30 000,00 грн.
70. Однак позивач наполягає, що він має право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн, відповідно до Постанови №168, також за період з 01.10.2022 по 20.01.2023, стверджуючи, що під час перебування у відрядженні до НОМЕР_3 прикордонного загону (ВЧ  НОМЕР_2 ) він брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
71. Обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі, відповідач посилався на відсутність підстав для здійснення позивачу такої виплати з тих причин, що НОМЕР_3 прикордонним загоном (ВЧ НОМЕР_2 ) не надано підтверджувальних документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях і заходах.
72.  Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з відсутності в матеріалах справи доказів безпосередньої участі позивача у спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів, що давало б йому право на отримання додаткової винагороди до 100 000,00 грн.
73.  При цьому, суди першої та апеляційної інстанції під час вирішення цього спору керувалися приписами наказів Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ, від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ.
74. З приводу цього Суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі №200/193/23 розглядав питання застосовності наказів Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 №     392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, передбаченої Постановою №168.
75. У постанові від 21.12.2023 у справі №     200/193/23 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що накази Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб, встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації, та підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України. З огляду на це, Верховний Суд констатував недотримання Адміністрацією Держприкордонслужби України вимог законодавства при прийнятті зазначених наказів.
76. Водночас Верховний Суд зауважив, що у спірний період (який є подібним періоду, який є предметом розгляду у цій справі) виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби України визначали механізм реалізації Постанови №     168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану.
77. Верховний Суд також указав, що ці накази Адміністрації Держприкордонслужби України фактично виконувалися протягом 2022 року, в тому числі й у спірний період органами Держприкордонслужби, зокрема, в частині визначення переліку бойових дій та заходів, передбачених пунктом 1 Постанови №     168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.
78. Виходячи з цього, Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі №200/193/23 дійшов висновку, що накази Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ підлягають застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, передбаченої Постановою № 168, у спірний період.
79. У постанові від 26.06.2024 у справі № 200/216/23 Верховний Суд дещо розширив висновки щодо застосовності цих актів при визначенні порядку і умов виплати спірної додаткової винагороди.
80. Так, у справі №200/216/23 Верховний Суд зазначив, що належна реалізація приписів пункту 1 Постанови №168 спонукала Уряд до делегування відповідним органам і їхнім керівникам унормувати умови і підстави виплати певним категоріям військовослужбовців додаткової винагороди у розмірі до 100     000,00 грн.
81. Адміністрація Держприкордонслужби України, з огляду на приписи пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» (у редакції, яка діяла протягом спірного періоду), а також пункту 2-1 Постанови №     168 зіткнулася з обставинами, які вимагали ухвалити рішення, яке б витікало із завдань та повноважень цього органу та відповідало меті встановлення на час дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу (згідно з пунктом 1 Постанови №168).
82. Цим рішенням (у широкому розумінні) стали вказані накази від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ, від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, у яких виписані ті умови і порядок, які були спрямовані сприяти практичній реалізації приписів пункту 1 Постанови № 168, аби, з одного боку, ті військовослужбовці, які залучені до виконання бойових завдань/заходів, отримали додаткову винагороду, що теж є однією з умов бойової і мобілізаційної готовності Держприкордонслужби, а з іншого - забезпечити ефективне і цільове використання бюджетних коштів.
83. Отже, з огляду на наведене, Верховний Суд у справі №200/216/23 уважав, що регламентація умов і порядку виплати додаткової винагороди (про необхідність якої зазначено в пункті 2-1 Постанови №168) зі сторони Адміністрації Держприкордонслужби України шляхом видання наказів від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 №     628/0/81-22-АГ не може інтерпретуватися як спосіб позбавлення чи обмеження права військовослужбовців Держприкордонслужби на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн.
84. Щодо твердження судів попередніх інстанцій по суті позовних вимог то, Суд зазначає, що судами не взято до уваги інформацію, викладену у довідці ВЧ НОМЕР_2 від 20.01.2023 №4367, видану на підставі бойового наказу Держприкордонслужби України від 16.09.2022 №165 гриф.
85. Разом з тим, суди попередніх інстанцій не здійснили комплексної оцінки наявних у справі доказів.
86. Як убачається з обставин цієї справи, на підставі бойового наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 16.09.2022 №165 гриф позивач у складі відділу прикордонної служби № НОМЕР_5 НОМЕР_4 прикордонного загону у спірний період був направлений в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 прикордонного загону.
87. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 28.06.2024 у справі №360/435/23, відповідно до наказів Держприкордонслужби України від 04.10.2022 №72/0/8-22-ОД «Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій», від 06.11.2022 №83/0/8-22-ОД «Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій», від 06.12.2022 №96/0/8-22-ОД «Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій», від 04.01.2023 №105/0/8-23-ОД «Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій» НОМЕР_3 прикордонний загін та НОМЕР_4 прикордонний загін включені до складу угруповань військ (сил) Збройних Сил України з відсічі збройної агресії російської федерації проти України, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій у період з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 та з 01.12.2022 по 31.12.2022.
88. У період з 01.10.2022 до 31.12.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» №262 від 01.10.2022, №     282 від 01.11.2022, №     311 від 02.12.2022, № 1 від 02.01.2023 (постанова Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №     200/551/23).
89. Матеріали справи містять довідку ВЧ НОМЕР_2 від 20.01.2023 № 4367 про безпосередню участь    ОСОБА_1 , який проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, 08.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 20.01.2023. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Держприкордонслужби України від 16.09.2022 №165-гриф.
90.   Матеріали справи містять рапорти начальника відділу прикордонної служби № 2 від 01.11.2022 та від 01.12.2022 про виплату додаткової винагороди у розмірі 70 000,00 грн, зокрема ОСОБА_1 , за жовтень, листопад 2022 року. Такі рапорти містять підстави їх складання:  бойове розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 30.09.2022 № 601-ДСК, бойове розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 21.10.2022 № 668-ДСК, бойове розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 26.10.2022 № 690-ДСК, розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 28.10.2022 № 699-ДСК, журнал бойових дій № 53 дск,  визначають розміри збільшеної додаткової винагороди позивача та кількість днів виконання ним відповідних обов`язків військової служби за спірний період з 01.10.2022 по 30.11.2022.
91.  Роблячи висновок про недостатність наявних документів для підтвердження фактів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів у спірний період, суди попередніх інстанцій не врахували, що відповідно до пункту 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється  на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах  (бойових наказів, журналів бойових дій та рапортів командирів), а відповідно до пункту 3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.
92.  У цьому контексті Суд також нагадує, що за правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
93. Згадка судів попередніх інстанцій про те, що бездіяльність начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (ВЧ      НОМЕР_2 ) щодо нескладання та ненаправлення відповідачу інформації стосовно позивача не є предметом спору, є недоречною. Порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.
94. Також попри той факт, що період з 01.12.2022 по 20.01.2023 стосується предмету спору, суди першої й апеляційної інстанцій не з`ясували обставини складання (нескладання) подібних рапортів про виплату збільшеної додаткової винагороди стосовно позивача за час його перебування у відрядженні в НОМЕР_3 прикордонному загоні протягом грудня 2022 року - січня 2023 року.
95. Наведене в сукупності свідчить про передчасність висновків як суду першої, так і суду апеляційної інстанцій, по суті спору у цій справі, адже судами не досліджено усіх обставин цієї справи.
96. У постанові від 16.03.2023 у справі №     600/747/22-а Верховний Суд наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
97. Оскільки суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то Суд уважає передчасними їхні висновки щодо відсутності підстав для задоволення позову позивачу.
98. Частиною першою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
99. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
100. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
101. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
102. За наведеного Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права, не встановлено фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
103. Під час нового розгляду справи судам попередніх інстанцій необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
VIІ. Судові витрати
104. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 3, 238, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року  скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                                                                    В. Е. Мацедонська