П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/8549/24 
     Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова О.Г. 
     Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.   
28 листопада 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Житомирській області щодо відмови у наданні запитувані документів;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області надати документи запитувані адвокатським запитом від 10.03.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся з адвокатським запитом до Головного управління ДПС у Житомирській області щодо надання інформації та відповідних документів, однак відповідачем у наданні такої інформації було відмовлено, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Житомирській області щодо ненадання адвокату Кулаківському Вадиму Валентиновичу у повному обсязі копій документів, зазначених в адвокатському запиті від 10.03.2024.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання документів на адвокатський запит від 10.03.2024.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
09 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 10.03.2024 звернувся з адвокатським запитом №12 до відповідача щодо надання інформації, зокрема, копії документів, які підтверджують виникнення податкового боргу у ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв позивач.
Листом від 15.03.2024 за №5839/6/06-30-09-01 ГУ ДПС у Житомирській області повідомило позивача, що ФОП ОСОБА_3 попередньо зверталась з вищезазначеним питанням до ГУ ДПС (вх.№37625/6 від 18.12.2023). На вказаний лист ГУ ДПС було направлено вичерпну відповідь №130/6/06-30-09-01 від 04.01.2024, із додатками на 35 аркушах, щодо структури виникнення податкового боргу в сумі 45 922,33 грн. та копії документів, які підтверджують виникнення боргу.
Вважаючи, що відповідач протиправно не надав запитуваної інформації, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктами 1, 2 пункту 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05 липня 2012 року (далі за текстом - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 20 Закону № 5076-VI визначені професійні права адвоката, згідно з якими під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Згідно частини 1 статті 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Абзацом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Частиною 3 статті 24 Закону № 5076-VI встановлено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Аналіз вказаних положень вказує на те, що право звернення адвоката з адвокатськими запитами щодо отримання необхідної інформації, яке полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта, прямо передбачено чинним законодавством.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 10.03.2024 звернувся з адвокатським запитом №12 до відповідача щодо надання інформації та копій документів, які підтверджують виникнення податкового боргу у ОСОБА_2 , в інтересах якої він діяв.
Листом від 15.03.2024 за №5839/6/06-30-09-01 ГУ ДПС у Житомирській області повідомило позивача, що ФОП ОСОБА_3 попередньо зверталась з вищезазначеним питанням до ГУ ДПС (вх.№37625/6 від 18.12.2023) і на вказаний лист ГУ ДПС було направлено вичерпну відповідь №130/6/06-30-09-01 від 04.01.2024 із додатками на 35 аркушах щодо структури виникнення податкового боргу в сумі 45 922,33 грн. та копії документів, які підтверджують виникнення боргу.
Разом з тим, жодних доказів направлення відповідачем запитуваних документів на поштову адресу позивача, відповідачем не надано.
Водночас, колегія суддів враховує, що запит адвоката поданий з метою збору доказів для представництва інтересів та захисту прав ФОП ОСОБА_3 , запитувані документи не містять інформації з обмеженим доступом, відтак мають бути надані.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження обставин повного та своєчасного надання документів згідно адвокатського запиту, що є порушенням приписів ст. 24 Закону № 5076-VI.
Відтак, порушене право позивача належним чином відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо надання документів запитуваних адвокатським запитом від 10.03.2024.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.