ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/2273/24 Головуючий в І інстанції: Хомик І.І.
Номер провадження: 22-ц/819/473/24 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року                                                         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого         Майданіка В.В.,
       суддів:         Воронцової Л.П.,
                               Склярської І.В.,
       секретар                Олійник К.О., 

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк";
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 
Бериславський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); 
Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Демарчук Наталі Олександрівни, діючої від імені Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 серпня 2024 року, ухвалене у складі судді Хомик І.І., дата складення повного тексту рішення – не зазначено, у справі за позовом адвоката Зеркіна Артура Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Бериславський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В :

       Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

13 травня 2024 року адвокат Зеркін Артур Сергійович, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2219 від 23.07.2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 589720 від 06.10.2018 року на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 629 092,02 грн. Також просив стягнути сплачений судовий збір.

Позов обґрунтований наступним.
На примусовому виконанні у Бериславському відділі державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області перебуває виконавче провадження № 67769396 з примусового виконання виконавчого напису № 2219 від 23.07.2021 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк"заборгованості в розмірі 629 098, 02 грн.
Оригінал виконавчого напису, а також інші документи виконавчого провадження № 67769396 знаходяться в будівлі Бериславського ВДВС у Бериславському районі Херсонської області ПМУМЮ (м. Одеса) за адресою: Херсонська обл., Бериславський р-н, м. Берислав, вул. Центральна, 224, тобто на території, яка наразі перебуває в стані тимчасової окупації з боку російської федерації. 
З відповіді на запит адвоката Пахомової Д.М. вих. №11339 від 25.08.2023 року вбачається, що з моменту повномасштабного вторгнення на територію України окупаційних військ рф документи із відділу не вивозились (з вищезазначеного приміщення з адресою: Херсонська обл., Бериславський р-н, м. Берислав, вул. Центральна, 224), а наразі всі документи знаходяться в зоні активних бойових дій, що виключає можливість надання заяви стягувача з доданим оригіналом виконавчого напису та інших документів, що містяться в матеріалах виконавчого провадження № 67769396. Однак в матеріалах виконавчого провадження в АСВП відповідний виконавчий напис та заява стягувача відсутні.
Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Зазначив, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку визначав перелік документів для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 
Однак, на час вчинення виконавчого напису цей пункт не діяв, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову КМУ від 26.11.2014р № 662 в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною.
Також вказав, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факт безспірності заборгованості, відносно якої вчинявся виконавчий напис, а також не перевірив дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку на звернення, чим порушив ст.88 ЗУ "Про нотаріат". З наявних документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед відповідачем, заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. З виконавчого напису неможливо зрозуміти, яким саме чином здійснювались розрахунки задля вчинення цього напису, та на підставі чого нараховуються і стягуються строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Також зазначив, що письмового повідомлення про наявність заборгованості від банку позивач не отримував і про вчинення виконавчого напису позивач ніким не повідомлявся. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надіслання кредитором повідомлення з письмовою вимогою про усунення порушень. Повідомлення вважається врученим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року у справі № 357/12818/17.
Зважаючи на вказане, просив задовольнити позов.

Ухвалою суду першої інстанції від 17 травня 2024 року було відкрито провадження у справі й вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с.21).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду 24.07.2024 року заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказавши про підтримку позовних вимог у повному обсязі, відповідно до зазначених у позові обставин (а.с.60).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав 10.06.2024 року через систему "Електронний суд" відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши наступне. 
15.05.2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та позивачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № HEV0GK0000000109, відповідно до якого Банк зобов`язується надати гр.  ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 10 424,00 доларів США на строк з 15.05.2008р. по 15.05.2028р.
21.05.2008 року в забезпечення зобов`язання за кредитним договором між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № HEV0GK0000000109, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно. 
Грошові зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконав, а тому, банк як іпотекодержатель, набув право звернути стягнення в позасудовому порядку. 
12.01.2019 року АТ КБ "ПриватБанк" направив гр.  ОСОБА_1 повідомлення від 11.01.2019р. № 30.1.0.0/2 – 80515DNH0S685, що підтверджується копією самого повідомлення та доказами направлення.
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. було вчинено виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за формальними ознаками на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. 
Дана правова позиція підтримана у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 910/12265/20.
Оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів (а.с.33-36). 
Третя особа – Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.53).

Представник третьої особи – Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився.

Суд першої інстанції ухвалив рішення за відсутності учасників справи.

       Оскаржуваним рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 серпня 2024 рокупозов було задоволено. Суд ухвалив:
--- визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2219 від 23.07.2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 589720 від 06.10.2018 року на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 629 092,02 грн. 

Відповідно до даних ЄДРСР вказане рішення (за номером 121568157) надіслано для оприлюднення: 12.09.2024. Зареєстровано: 13.09.2024. Забезпечено надання загального доступу: 16.09.2024.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений з порушенням норм законодавства для здійснення даного виду нотаріальних дій, адже надані відповідачем документи для вчинення виконавчого напису не можна вважати безспірними, оскільки вони не підтверджують безспірність заборгованості в зазначеному розмірі та періоду її виникнення. Відтак, як вважав суд, при вчиненні виконавчого напису № 2219 від 23.07.2021 року приватним нотаріусом не було належним чином перевірено факту безспірності заборгованості та періоду її виникнення. 

В апеляційній скарзі адвокат Демарчук Наталя Олександрівна, діюча від імені АТ КБ "ПриватБанк", просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому вона послалася на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема, вказала, що суд не взяв до уваги того, що відповідно до положень Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999) вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Дана правова позиція підтримана у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 910/12265/20. 
Також зазначила, що поза увагою суду залишилось те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані всі вимоги вказаних Закону та Порядку, банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. При цьому послалася на постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц.
Також вказала, що суд не врахував і того, що позивач не надав до суду жодних доказів невідповідності чи відсутності боргу перед Банком, платіжних документів на підтвердження повного або часткового виконання.
Також зазначила, що судом не було прийнято до уваги того, що позивач не надав копії оскаржуваного нотаріального напису, отже він не довів належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, тому у суду були відсутні підстави для задоволення позову. Вказала, що позивачем зазначено, що оригінал виконавчого напису, а також інші документи виконавчого провадження № 67769396 знаходяться в будівлі Бериславського ВДВС у Бериславському районі Херсонської області ПМУМЮ (м. Одеса) за адресою: Херсонська обл. Бериславський р-н, м. Берислав, вул. Центральна, 224, тобто на території, яка наразі перебуває в стані тимчасової окупації зі сторони російської федерації. Однак, зазначила, попри знаходження матеріалів виконавчого провадження на тимчасово окупованій території, позивач не здійснив заходів щодо відновлення втраченого виконавчого провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території. Процедура відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадженняпередбачена Розділом XV "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

У своєму відзиві адвокат Зеркін Артур Сергійович, діючий від імені позивача ОСОБА_1 , просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 10.12.2024 року о 09-45 годині, однак учасники справи, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися та не повідомили про причини неявки. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2219, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості в розмірі 629 098,02 грн.

Разом з позовною заявою позивач у своїй заяві просив суд витребувати:
--- від Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області – вказаний виконавчий напис № 2219, а також інші матеріали виконавчого провадження, у тому числі ті, які подавались кредитором при відкритті виконавчого провадження, а також заяви про відкриття виконавчого провадження в рамках виконавчого провадження № 67769396 з примусового виконання виконавчого напису № 2219;
--- від відповідача – договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року, розрахунок заборгованості по такому договору станом на 23.07.2019 року (а.с.16-17).

       Своє вказане прохання до суду він мотивував тим, що отримати зазначені документи самостійно немає можливості у зв`язку з тим, що вони становлять банківську таємницю. 

До вказаної заяви додано відповідь від 25.12.2023 року Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на адресу позивача про те, що надати копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено 23.07.2019 року № 2219, немає можливості у зв`язку зі знищенням за закінченням 3-річного строку зберігання. Зазначено, що згідно Акту від 03.01.2023 року № 10 схваленого протоколом засідання ЕК Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 31.03.2023 року № 4, про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, копії виконавчих написів та документів, на підставі яких вони вчинені за 2019 рік було знищено (а.с.18). 

Відповідно до Кредитного договору № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року та Графіку погашення кредиту, як додаток № 2 до вказаного кредитного договору, 15.05.2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та позивачем ОСОБА_1 було укладено у простій письмовій формі Кредитний договір № HEV0GK0000000109, відповідно до якого Банк зобов`язується надати гр.  ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 10 424,00 доларів США на строк з 15.05.2008р. по 15.05.2028р (а.с.46-48). 

Копія вказаного кредитного договору була додана до відзиву відповідача на позовну заяву. 

21.05.2008 року в забезпечення зобов`язання за кредитним договором між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № HEV0GK0000000109, відповідно до якого в забезпечення виконання вказаного кредитного договору № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно – належний йому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16.05.2008 року житловий будинок загальною площею 40,20 кв.м, житловою площею 25,80 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Сторони договору визначили вартість будинку в розмірі 60 600,00 грн. Вартість же вказаного будинку згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Херсонського ДБТІ від 19.05.2008 року складає 24 491,00 грн (а.с.43-45). 

Копія вказаного договору іпотеки також була додана до відзиву відповідача на позовну заяву. 

Також до відзиву було додано Повідомлення від 11.01.2019 року кредитора на адресу позичальника (позивача), відповідно до якого банк інформував боржника про наявність простроченої заборгованості у розмірі 15 344,92 долари США (а.с.40-41). 

З відповіді начальника Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області від 25.08.2023 року № 11339 на запит адвоката Пахомової Д.М. вбачається наступне:
--- на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 67769396 з примусового виконання виконавчого напису № 2219, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 629 098,02 грн на користь АТ ПриватБанк;
--- з моменту повномасштабного вторгнення на територію України окупаційних військ рф документи із відділу не вивозились (з приміщення з адресою: Херсонська обл., Бериславський р-н, м. Берислав, вул. Центральна, 224), а наразі всі документи знаходяться в зоні активних бойових дій, тож наразі відділ не може надати заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження, виконавчий напис та інші документи, що містяться в матеріалах виконавчого провадження № 67769396. Всі відомості містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП). За вищевказаним виконавчим провадженням в процесі примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 2219 з боржника стягнуто 09.08.2023 року – 99 470,23 грн та 23.08.2023 року – 24 259,90 грн (а.с.11).

07.12.2021 року державним виконавцем Бериславського ВДВС у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67769396 (а.с.12 звор.-13).

Згідно з вказаною постановою було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2219 від 23.07.2019 року, виданого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк"629 098,02 грн.

Копію вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса № 2219 від 23.07.2019 року, було направлено виконавчою службою стягувачу і боржнику ОСОБА_1 відповідно до супровідного листа за № 16767 від 07.12.2021 року.

Відповідно до копії посвідчення, серія НОМЕР_1 від 17.01.2024 року, позивач є ветераном війни – учасником бойових дій. Посвідчення безтермінове.

Нормативно-правове обґрунтування

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі – Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" (у редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника – фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі – Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. 

При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису – надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника – це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). 
Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками – наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 

26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою були внесені зміни до вказаного вище Переліку, зокрема було доповнено Перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус отримав право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису, відповідно до вказаної постанови, кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до пункту 2 Переліку в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-158цс15 від 20 травня 2015 року.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 (за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Нотаріальна палата України, ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "Надра", Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк", Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Альфа-Банк" про визнання нечинними та скасування п.1 та п. 2 Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року) апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року було скасовано, зазначену вище постанову КМУ від 26.11.2014р № 662 в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року касаційні скарги Кабінету Міністрів України та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" було залишено без задоволення, а вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

При цьому слід зазначити, що Розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку було виключено на підставі Постанови КМУ № 480 від 19.04.2022 року.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц). Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Позиція суду апеляційної інстанції 

Перш за все слід зазначити про допущені в позовній заяві описку в даті, а саме року, вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, описку в номері та даті кредитного договору, який був підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також описку в розмірі заборгованості. 

Так, в позовній заяві позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2219 від 23.07.2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 589720 від 06.10.2018 року на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 629 092,02 грн. 

Оскаржуваним рішенням суду позов було задоволено.

Однак, усі матеріали свідчать про те, що позивач оскаржує саме виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 629 098,02 грн.

Про це свідчить співпадання номеру виконавчого напису. 

Також матеріали справи містять копії Кредитного договору № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року та Графіку погашення кредиту, як додаток № 2 до вказаного кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі між АТ КБ "ПриватБанк" та позивачем ОСОБА_1 , відповідно до якого Банк зобов`язується надати гр.  ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 10 424,00 доларів США на строк з 15.05.2008р. по 15.05.2028р. 

Також матеріали справи містять і копію нотаріально посвідченого Договору іпотеки № HEV0GK0000000109 від 21.05.2008 року, укладеного між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 в забезпечення виконання вказаного кредитного договору № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року. 

Копії вказаних Кредитного договору та Договору іпотеки були додані до відзиву відповідача на позовну заяву. 

Також, у своєму клопотанні на адресу суду про витребування доказів представник позивача просив витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019, розрахунок заборгованості по такому договору станом на 23.07.2019 року.

Також позивач запитував у нотаріуса копії саме виконавчого напису № 2219 від 23.07.2019 року та документів, на підставі яких його було вчинено. Це підтверджується відповіддю від 25.12.2023 року Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на адресу позивача про те, що надати копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено 23.07.2019 року № 2219, немає можливості у зв`язку зі знищенням за закінченням 3-річного строку зберігання.

Відповідно і приватний нотаріус повідомляє саме про виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року, і про знищення виконавчих написів за 2019 рік та документів, на підставі яких вони вчинені, за закінченням 3-річного строку зберігання. І посилається на Акт знищення, в якому мова йде за знищення виконавчих написів за 2019 рік.

Також, і відповідач, який додав до свого відзиву копії вказаних Кредитного договору та Договору іпотеки,визнає, що предметом позову є оскарження саме виконавчого напису № 2219 від 23.07.2019 року, вчиненого нотаріусом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості саме за кредитним договором № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року, аджеу своєму відзиві він вказує саме про виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року та зазначає про те, що підставою для його вчинення став вказаний кредитний договір № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року. 

Також, і в документах виконавчого провадження (постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.12.2021 року, супровідний лист на адресу стягувача та боржника разом з копією вказаної постанови) мова йде саме про примусове виконання виконавчого напису № 2219 від 23.07.2019 року.

У вказаній постанові про відкриття виконавчого провадження та у відповіді начальника Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області від 25.08.2023 року № 11339 на запит адвоката Пахомової Д.М. вказується про конкретну суму заборгованості, яка зазначена у оспорюваному виконавчому написі, а саме 629 098,02 грн, а не 629 092,02 грн, як помилково вказано в резолютивних частинах позовної заяви та рішенні суду першої інстанції. Натомість в описовій частині позовної заяви представник позивача вказує про кредитну заборгованість в розмірі 629 098,02 грн.

Також, у позовній заяві представник позивача не посилається конкретно на кредитний договір, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, однак в ході розгляду справи сторона позивача жодним чином не заперечила факт укладення зазначених вище кредитного договору від 15.05.2008 рокута договору іпотеки від 21.05.2008 року, тобто по суті визнала, що вказаний кредитний договір № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року був правовою підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса № 2219 від 23.07.2019 року.

Отже, сторонами не заперечується, а підтверджується той факт, що предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 629 098,02 грн. 

Саме це і просив у своєму позові позивач, саме проти цього відповідач заперечував, і саме цей виконавчий напис, за наявності підстав, мав визнати таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 

Однак, як вказувалось, в позовній заяві була допущена описка в даті, а саме року, вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса (помилково зазначено виконавчий напис № 2219 від 23.07.2021 року замість правильного зазначення виконавчого напису № 2219 від 23.07.2019 року), в номері та даті кредитного договору, який був підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса (помилково зазначено кредитний договір № 589720 від 06.10.2018 року замість правильного зазначення кредитного договору № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року), а також в розмірі заборгованості (помилково зазначено розмір заборгованості 629 092,02 грн замість правильного зазначення розміру заборгованості 629 098,02 грн). 

Пред`являючи свій позов, представник позивача зазначила про наступне: 
--- оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса є незаконним й таким, що не підлягає виконанню, оскільки не відповідає вимогам законодавства;
--- вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факт безспірності заборгованості, відносно якої вчинявся виконавчий напис, а також не перевірив дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку на звернення, чим порушив ст.88 Закону України "Про нотаріат". З наявних документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед відповідачем, заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі;
--- виконавчий напис не відповідає Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, адже на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису редакція Переліку з урахуванням судових рішень передбачала можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору і не передбачала можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на підставі кредитних договорів.

З огляду на вказане, сторона позивача мала довести, що була відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом стягнення кредитної заборгованості на підставі спірного виконавчого напису.

Натомість, у випадку встановлення судом факту подання стягувачем доказів на підтвердження безспірності заборгованості згідно з визначеним законодавством переліком документів, встановлення відсутності порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, а також порушень порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення, суд першої інстанції мав би всі причини для висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням зазначених вище судових рішень у справі № 826/20084/14 (за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Нотаріальна палата України, ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "Надра", Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк", Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Альфа-Банк" про визнання нечинними та скасування п.1 та п. 2 Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року) на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису (23.07.2019 року) редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору і не передбачала можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на підставі кредитних договорів, оскільки вказаний виконавчий напис було вчинено після визнання незаконною та нечинною (22.02.2017 року) постанови КМУ від 26.11.2014р № 662 в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". 

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції про задоволення позову є правильним по суті, оскільки оскаржуваний виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року не відповідає вимогам законодавства, адже на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису діяла редакція Постанови КМУ №1172, котра не передбачала можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з кредитних договорів, а тому відповідач безпідставно звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, а нотаріус без правових підстав такий напис видав. 

Також, суд першої інстанції підставно виходив з того, що вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений з порушенням норм законодавства для здійснення даного виду нотаріальних дій.

Висновки суду апеляційної інстанції

Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Висновок суду про задоволення позову є законним та обґрунтованим й підстав для скасування оскаржуваного рішення суду немає.

Однак, є підстави для зміни рішення суду першої інстанції, оскільки ним було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме суд належним чином не дослідив докази у справі та не врахував, що мова йде про виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 629 098,02 грн.

Адже сторона позивача доводила, що була відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису № 2219 від 23.07.2019 року, тобто доводила факт відсутності порушеного права відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом стягнення кредитної заборгованості на підставі оспорюваного виконавчого напису № 2219 від 23.07.2019 року. В результаті зазначеного судом першої інстанції було помилково визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2219 від 23.07.2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк"заборгованості в сумі 629 092,02 грнза кредитним договором № 589720 від 06.10.2018 року, який по факту є неіснуючим щодо правовідносин між сторонами у справі. 

Крім того, однією з підстав позову була невідповідність виконавчого напису Переліку № 1172, оскільки, як обґрунтовано вказувала сторона позивача, на день його вчинення редакція Переліку з урахуванням судових рішень передбачала можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору і не передбачала можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на підставі кредитних договорів.

Суд же першої інстанції, задовольняючи позов, не конкретизував, чому виконавчий напис вчинений з порушенням норм законодавства, не послався на вищезазначену підставу позову. Тобто, наявний недолік судового рішення в частині правового обґрунтування.

Тому, з огляду на те, що помилковість судового рішення стосується фактичної сторони справи і його правового обґрунтування, рішення суду першої інстанції підлягає зміні як в мотивувальній частині, так і в частині зазначення виконавчого напису, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно, апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами, висновків суду не спростовують та не містять в собі підстав для скасування рішення.
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості та що нотаріусом були дотримані всі вимоги законодавства, банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком № 1172, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що, як вже було зазначено, оскаржуваний виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року не відповідає вимогам законодавства, адже на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису діяла редакція Постанови КМУ №1172, котра не передбачала можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з кредитних договорів, а тому відповідач безпідставно звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, а нотаріус без правових підстав такий напис видав.
Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на неврахування судом того, що позивач не надав доказів невідповідності чи відсутності боргу перед Банком, а також не надав копію оскаржуваного нотаріального напису. При цьому апеляційний суд виходить з того, що сторонами не заперечується й доказами підтверджується той факт, що мова йде про оспорюваний виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження постановою виконавчої служби від 07.12.2021 року, яка робить посилання на вказаний виконавчий напис. Апеляційний суд також враховує й обставини справи, те, що, як вбачається з відповіді начальника Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області від 25.08.2023 року № 11339 на запит адвоката Пахомової Д.М., з моменту повномасштабного вторгнення на територію України окупаційних військ рф документи із відділу не вивозились (з приміщення з адресою: Херсонська обл., Бериславський р-н, м. Берислав, вул. Центральна, 224), а наразі всі документи знаходяться в зоні активних бойових дій, тож наразі відділ не може надати заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження, виконавчий напис та інші документи, що містяться в матеріалах виконавчого провадження № 67769396. Всі відомості містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП). 
Крім того, слід залишити поза увагою посилання скаржника на неврахування судом першої інстанції правових висновків, викладених у відповідних судових рішеннях суду касаційної інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що обставини цієї справи та обставини, встановлені у вказаних інших справах, не є подібними. 

З підстав наведеного рішення суду першої інстанції, на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 629 098,02 грн. Відповідно апеляційну скаргу слід задовольнити частково. 

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Демарчук Наталі Олександрівни, діючої від імені Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 серпня 2024 року змінити.

Викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2219 від 23.07.2019 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № HEV0GK0000000109 від 15.05.2008 року на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 629 098,02 грн. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повного тексту постанови – 10 грудня 2024 року. 

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                   В.В. Майданік

Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         Л.П. Воронцова

                                       _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         І.В. Склярська