РІШЕННЯ
Іменем України

07 жовтня 2024 року 
м. Київ
справа №990/28/24
адміністративні провадження №  П/990/28/24; №  П/990/29/24; №  П/990/30/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Мацедонської  В.  Е.,
суддів: Губської  О.  А., Білак  М.  В., Загороднюка  А.  Г., Соколова  В.  М.
при секретарі судового засідання Рейтаровської  О.  С.
за участю:
представника позивача - Панченко  О.  О.,
представника відповідача - Белінської  О.  В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження як суд першої інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
31 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП, Рада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - член Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 (далі - член ВРП ОСОБА_2 ), у якому просив зобов`язати ВРП ухвалити рішення про зупинення повноважень члена ВРП ОСОБА_2 .
Також 01 лютого 2024 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ВРП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - член ВРП ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій ВРП щодо відмови в ухваленні рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 та ухваленні рішення про зупинення повноважень такого члена ВРП.
Крім того, 01  лютого 2024  року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ВРП, у якій просить зобов`язати відповідача ухвалити рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 . 
Указані позовні заяви є фактично ідентичними за своїм змістом. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він звернувся до відповідача з листом, у якому повідомив про обставини вчинення членом ВРП ОСОБА_2 дій та прийняття ним рішень в умовах реального конфлікту інтересів, які неможливо вирішити просто шляхом його самовідводу (відводу), у зв`язку з чим просив ВРП внести подання до Верховної Ради України (далі - ВРУ) про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 та про зупинення його повноважень. Однак, у відповідь на таке звернення позивача, ВРП фактично відкинула усі наведені пояснення ОСОБА_1 та безпідставно відмовила останньому у задоволенні його заяви. 
Позивач уважає, що у члена ВРП ОСОБА_2 наявний постійний реальний конфлікт інтересів з великою кількістю суддів, у тому числі з позивачем, оскільки ОСОБА_2 неодноразово звертався до ВРП зі скаргами на дії суддів, а також до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з повідомленнями щодо інформації, яка може свідчити  про недостовірність (у тому числі неповному) тверджень, указаних суддею у декларації про доброчесність судді. Крім того, ОСОБА_2 брав участь у голосуванні за висновок Громадської ради доброчесності про невідповідність суддів та кандидатів на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики. ОСОБА_1 наголошує на тому, що ОСОБА_2 публічно інформував суспільство через соціальну мережу та у засобах масової інформації про факти, які стали підставою для реєстрації кримінального провадження щодо суддів, яких стосувалась така інформація. 
З огляду на такі обставини, ОСОБА_1 уважає, що ОСОБА_2 свідомо порушуються вимоги частини другої статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та пункту 3 частини п`ятої статті 20 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», які прямо забороняють приймати участь у розгляді питань, прийнятті будь-яких рішень в умовах наявного конфлікту інтересів. При цьому, на думку позивача, факт незадоволення (задоволення) члену ВРП ОСОБА_2 заяв про самовідвід від розгляду скарг не означає, що конфлікт інтересів у нього зник і він став неупередженим й об`єктивним щодо суддів, стосовно яких вирішується питання. Отже, приховування ОСОБА_2 , який є особою уповноваженою на виконання функцій держави, наявного в нього реального конфлікту інтересів, який має постійний характер, є порушенням вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», за що відповідно до статті 65-1 цього Закону, за умов встановлення підтверджуючих фактів, ОСОБА_2 може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем було безпідставно та протиправно проігноровано лист з вимогою позивача про реалізацію ВРП наданих законом повноважень шляхом прийняття рішення про внесення подання до ВРУ про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 та ухвалення рішення про зупинення його повноважень.
ІІ. Позиція інших учасників справи щодо позовної заяви
ВРП подано відзиви на позовні заяви, у яких просить відмовити у задоволенні цих позовів. Зазначає, що дії ВРП щодо розгляду листа позивача та надання відповіді на нього відповідають критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а незгода ОСОБА_1 з відповіддю не свідчить про порушення відповідачем законодавства України.
Відповідач наголошує, що для визначення наявності (відсутності) реального конфлікту інтересів у члена ВРП, першочерговим потрібно встановити у такої особи приватного інтересу в кожній конкретній ситуації під час прийняття рішень, а також те, у чому саме полягає такий приватний інтерес та яким чином він впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень. Факт особистої заінтересованості в результаті справи повинен ґрунтуватися на реальних доказах, а не припущеннях. 
Водночас, на думку ВРП, доводи ОСОБА_1 про наявність у члена ВРП ОСОБА_2 . приватного інтересу під час участі у голосуванні щодо внесення змін до Регламенту, вчинення ним дій чи прийняття рішень під час виконання обов`язків члена ВРП, Секретаря та члена Другої Дисциплінарної палати ВРП, спростовуються відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між приватним інтересом та здійсненням дискреційних повноважень.
Крім того, ВРП наполягає на тому, що за нормами КАС України до суду має право звертатися особа, яка вважає, що її права чи інтереси порушуються суб`єктом владних повноважень, його посадовою особою. При цьому, особа повинна обґрунтувати, у чому саме полягає порушення її прав та інтересів. Проте, ОСОБА_1 не вказав у своєму позові, якими діями ВРП чи його посадовою особою порушено права або інтереси позивача.
Член ВРП ОСОБА_2 надав пояснення щодо позовів, у яких зазначив про відсутність у нього потенційного чи реального конфлікту інтересів з ОСОБА_1 у розумінні Закону України «Про запобігання корупції». ОСОБА_2 зауважив, що у разі конфлікту інтересів чи наявності інших обставин, які ставлять під сумнів неупередженості члена ВРП, така особа має подати заяву про самовідвід. Зокрема, такі дії були вчинені членом ВРП ОСОБА_2 під час розгляду скарги ОСОБА_3 стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 Проте, за результатом розгляду заяви члена ВРП ОСОБА_2 , Другою Дисциплінарною палатою ВРП ухвалено рішення про відмову у задоволенні цієї заяви, а тому ОСОБА_2 не мав правових підстав не приймати участі як член ВРП при розгляді скарги ОСОБА_3 Член ВРП ОСОБА_2 уважає, що справжнім мотивом подачі цього позову може бути не захист порушених прав позивача, а створення штучних перешкод у виконанні ОСОБА_2 службових обов`язків.
27 червня 2024 року від відповідача до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення щодо аргументів ОСОБА_1 , викладених у позовній заяві у справі №  990/29/24. ВРП зазначило, що доводи позивача про наявність у члена ВРП ОСОБА_2 приватного інтересу під час вчинення ним дій чи прийняття рішень під час виконання обов`язків члена Ради, Секретаря та члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, спростовуються відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між приватним інтересом та здійсненням дискреційних повноважень. Крім того, відповідач наголосив, що рішенням ВРП від 19 жовтня 2023  року №  997/0/15-23 Рада вирішила відновити з 01  листопада 2023  року розподіл між членами ВРП скарг щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарних скарг), поданих відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та скарг на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора, розподіл яких зупинено рішенням ВРП від 05  серпня 2021  року №  1809/0/15-21. На виконання вказаного рішення, з 01  листопада 2023 року члени ВРП, зокрема і ОСОБА_2 , почали виконувати функції дисциплінарних інспекторів по розгляду дисциплінарних скарг. 25 грудня 2023  року за вх. №  1631/0/6-23 до ВРП надійшло звернення ОСОБА_1 щодо вчинення членом Другої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_2 дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. 18  січня 2024  року  за вих. №  1668/0/9-24 Рада направила позивачу відповідь стосовно порушених у зверненні питань з відповідними роз`ясненнями. Отже, на думку відповідача, дії ВРП відповідають критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а незгода позивача з відповіддю не свідчить про порушення Радою законодавства України.
Крім того, відповідач зауважив, що ВРП не встановлено наявність конфлікту інтересів у члена Ради ОСОБА_2 під час розгляду дисциплінарної скарги ОСОБА_3 , а також того, що він особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Разом з тим, з метою уникнення у стороннього спостерігача сумнівів в неупередженості члена ВРП ОСОБА_2 , ВРП ухвалою від 12  березня 2024  року №  724/0/15-24 задоволено заяву члена ВРП ОСОБА_2 про самовідвід від участі в розгляді дисциплінарної скарги ОСОБА_3 на дії судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1
IІІ. Рух справи у суді першої інстанції
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01  лютого 2024  року позовній заяві ОСОБА_1 до ВРП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - член ВРП ОСОБА_2 , про зобов`язання ВРП ухвалити рішення про зупинення повноважень члена ВРП ОСОБА_2 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №  990/28/24 (номер провадження П/990/28/24). Визначено склад колегії суддів: Мацедонська  В.  Е. (головуючий суддя), Губська  О.  А., Білак  М.  В., Загороднюк  А.  Г., Соколов  В.  М.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01  лютого 2024  року позовній заяві ОСОБА_1 до ВРП про зобов`язання відповідача ухвалити рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №  990/29/24 (номер провадження П/990/29/24). Визначено склад колегії суддів: Юрченко  В.  П. (головуючий суддя), Бившева  Л.  І., Блажівська  Н.  Є., Ханова  Р.  Ф., Гончарова  І.  А.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01  лютого 2024  року позовній заяві ОСОБА_1 до ВРП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - член ВРП ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій ВРП щодо відмови в ухваленні рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 та ухваленні рішення про зупинення повноважень такого члена ВРП присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №  990/30/24 (номер провадження П/990/30/24). Визначено склад колегії суддів: Бучик  А.  Ю. (головуючий суддя), Рибачук  А.  І., Берназюк  Я.  О., Кравчук  В.  М., Стародуб  О.  П.
Ухвалою Верховного Суду від 23  лютого 2024  року відкрите провадження в адміністративній справі №  900/28/24 за позовом ОСОБА_1 до ВРП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - член ВРП ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 18  березня 2024  року о 15:00  год.
Ухвалою Верховного Суду від 26  лютого 2024  року відкрите провадження в адміністративній справі №  900/30/24 за позовом ОСОБА_1 до ВРП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - член ВРП ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 25  березня 2024   року о 11:00  год.
Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2024 року відкрите провадження в адміністративній справі №  900/29/24 за позовом ОСОБА_1 до ВРП про зобов`язання відповідача ухвалити рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 . Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 15  липня 2024   року о 15:30  год.
07  березня 2024 року від позивача надійшла заява про об`єднання справ в одне провадження та присвоєння об`єднаним справам загального номера 990/28/24. Мотивуючи своє клопотання ОСОБА_1 зазначив, що справи №  990/28/24 та №  900/30/24 є взаємопов`язаними, оскільки випливають з одних правовідносин.
11 березня 2024 року від члена ВРП ОСОБА_2 надійшли до Верховного Суду пояснення щодо позову у справі №  990/30/24, а 13 березня 2024 року - пояснення члена ВРП ОСОБА_2 стосовно позову у справі №  990/28/24.
12 березня 2024 року до Верховного Суду надійшли відзиви ВРП на вказані позовні заяви.
Під час судового засідання у справі №  990/28/24, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді - Мацедонської  В.  Е., суддів: Губської  О.  А., Білак  М.  В., Загороднюка  А.  Г., Соколова  В.  М., постановив ухвалу від 18 березня 2024 року, якою клопотання ОСОБА_1 про об`єднання в одне провадження справ №  990/28/24 і №  990/30/24 задовольнив. Об`єднав справу №  990/28/24 (провадження П/990/28/24) за позовом ОСОБА_1 до ВРП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - член ВРП ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії, зі справою №  990/30/24 (провадження П/990/30/24) за позовом ОСОБА_1 до ВРП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - член ВРП ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, в одне провадження - №  П/990/28/24.
Наступне судове засідання призначено на 29  квітня 2024 року о 15:00 год.
18 березня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про збільшення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача ухвалити рішення про внесення подання до ВРУ про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 . 
Ухвалою Верховного Суду від 29  квітня 2024  року заяву ОСОБА_1 від 18 березня 2024 року про збільшення позовних вимог повернуто заявнику. У зв`язку з тим, що у позивача є право на апеляційне оскарження цієї ухвали, у судовому засіданні, призначеному на 29  квітня 2024  року, суд оголосив перерву у розгляді справи до 14  30 год. 10  червня 2024  року.
Судове засідання, призначене на 10 червня 2024 року о 14:30 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді, який входить до складу колегії суддів, Загороднюка  А.  Г. у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 24  червня 2024 року о 14:30 год.
21 червня 2024 року від позивача надійшла заява про об`єднання справ в одне провадження та присвоєння об`єднаним справам загального номера 990/28/24. Мотивуючи своє клопотання ОСОБА_1 зазначає, що справи №  990/28/24 та №  900/29/24 є взаємопов`язаними, оскільки випливають з одних правовідносин.
У судовому засіданні 24  червня 2024  року представник позивача підтримав клопотання про об`єднання справ в одне провадження. Крім того, просив поновити строк на подання цього клопотання, оскільки провадження у справі №  990/29/24 було відкрите лише 10 червня 2024 року після скасування Великою Палатою Верховного Суду ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року про повернення позовної заяви у справі №  990/29/24. Представник відповідача не заперечував щодо задоволення клопотань про поновлення строку на подання клопотання про об`єднання адміністративних справ та об`єднання справ №  990/28/24 та №  990/29/24 в одне провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 24  червня 2024  року поновлено ОСОБА_1 строк на подання клопотання про об`єднання адміністративних справ. Клопотання ОСОБА_1 про об`єднання в одне провадження справ №  990/28/24 і №  990/29/24 задоволено. Об`єднано справу №    990/28/24 (провадження П/990/28/24; П/990/30/24) зі справою №  990/29/24 (провадження П/990/29/24) в одне провадження - №  990/28/24. 
Наступне судове засідання призначено на 05  серпня 2024  року о 14:30  год. 
27 червня 2024 року від відповідача до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення щодо аргументів ОСОБА_1 , викладених у позовній заяві у справі №  990/29/24.
05 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначив, що в Аналітичному звіті щодо механізму запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності ВРП та ВККС, їх проблем та варіантів вирішення, який опублікований НАЗК на офіційному вебсайті, НАЗК допускає ситуацію, у якій заяви члена ВРП чи ВККС про самовідвід у зв`язку з наявністю конфлікту інтересів не буде задоволена іншими членами ВРП чи ВККС, і такий член братиме участь у засіданні з питання, що становить для нього конфлікт інтересів. Позивач уважає, що коли член Ради ОСОБА_2 заявляє самовідводи, а колегіальний орган їх не задовольняє, конфлікт інтересів залишається нееврегульованим, а ОСОБА_2 продовжує здійснювати повноваження члена ВРП та ухвалювати відповідні рішення. Крім того, позивач зазначає, що не дивлячись на обмеження етичними нормами, ОСОБА_2 продовжує систематично демонструвати свою упередженість щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1, що підтверджується наявністю конфлікту інтересів, пишучи відповідні пости у соціальних мережах.
Під час судового засідання 05 серпня 2024 року протокольною ухвалою Суд оголосив перерву у розгляді цієї справи для ознайомлення з додатковими поясненнями та доказами, які були долучені до матеріалів справи, до 07  жовтня 2024  року 15:00 год. 
ІV. Фактичні обставини справи, установлені судом, та зміст спірних правовідносин
25 грудня 2023 року ОСОБА_1 , як суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, звернувся до ВРП з листом №  03-18/38147/23, у якому повідомив обставини вчинення членом ВРП ОСОБА_2 дій та прийняття ним рішень в умовах реального конфлікту інтересів, які неможливо вирішити просто шляхом його самовідводу чи відводу. У цьому зверненні, ОСОБА_1 просив відповідача прийняти рішення про внесення подання до ВРУ про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 та ухвалити рішення про зупинення повноважень такого члена ВРП.
Листом ВРП від 18 січня 2024 року №  1668/0/9-24, відповідач надав відповідь на звернення позивача. У цьому листі ВРП зазначила, що у своєму зверненні ОСОБА_1 не вказав, які саме обставини свідчать про наявність у члена ВРП ОСОБА_2 . приватного інтересу під час виконання повноважень члена ВРП. Стосовно членства ОСОБА_2 у громадських організаціях, його участі в Революції Гідності, ВРП зауважило, що відстоювання громадянської позиції та членство у громадських організаціях є правом ОСОБА_2 , як громадянина України, та здійснювалося до обрання його на посаду члена ВРП. Також відповідач зазначив, що доводи звернення про те, що подання ОСОБА_2 в минулому скарг на дії суддів свідчить про наявність у нього приватного інтересу та неупередженості під час виконання ним обов`язків члена Ради, Секретаря та члена Другої Дисциплінарної палати ВРП, спростовуються відсутністю причиново-наслідкового зв`язку між приватним інтересом та здійсненням дискреційних повноважень. При цьому, ВРП зазначила, що ухвалення рішення про задоволення чи відмову у задоволенні заяви про відвід (самовідвід) є дискреційними повноваженнями Ради чи її органу.
Водночас, судом установлено, що постановою Верховної Ради України від 15  серпня 2022  року №  2499-ІХ, відповідно до частини другої статті 131 Конституції України ОСОБА_2 обрано на посаду члена ВРП.
Рішенням ВРП від 03 серпня 2023 року №  802/0/15-23 «Про визначення складу Дисциплінарних палат Вищої ради правосуддя» введено до складу Другої Дисциплінарної палати ВРП, серед інших, - члена ВРП ОСОБА_2 .
Рішенням ВРП від 19 жовтня 2023 року №  994/0/15-23 «Про обрання Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя» члена ВРП ОСОБА_2 обрано Секретарем Другої Дисциплінарної палати ВРП строком на два роки.
Уважаючи дії відповідача про відмову у задоволенні звернення позивача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
Статтею 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, Законом України від 21 грудня 2016 року №  1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №  1798-VIII) та Регламентом Вищої ради правосуддя, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №  52/0/15-17 (далі - Регламент ВРП).
Стаття 131 Конституції України визначає, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка: 1) вносить подання про призначення судді на посаду; 2) ухвалює рішення стосовно порушення суддею чи прокурором вимог щодо несумісності; 3) розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; 4) ухвалює рішення про звільнення судді з посади; 5) надає згоду на затримання судді чи утримання його під вартою; 6)  ухвалює рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 7) вживає заходів щодо забезпечення незалежності суддів; 8) ухвалює рішення про переведення судді з одного суду до іншого; 9) здійснює інші повноваження, визначені цією Конституцією та законами України.
Вища рада правосуддя складається з двадцяти одного члена, з яких десятьох - обирає з`їзд суддів України з числа суддів чи суддів у відставці, двох - призначає Президент України, двох - обирає Верховна Рада України, двох - обирає з`їзд адвокатів України, двох - обирає всеукраїнська конференція прокурорів, двох -обирає з`їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ. Порядок обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя визначається законом.
Строк повноважень обраних (призначених) членів Вищої ради правосуддя становить чотири роки. Одна й та ж особа не може обіймати посаду члена Вищої ради правосуддя два строки поспіль.
Член Вищої ради правосуддя не може належати до політичних партій, профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, обіймати будь-які інші оплачувані посади (крім посади Голови Верховного Суду), виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької чи творчої.
Член Вищої ради правосуддя має належати до правничої професії та відповідати критерію політичної нейтральності.
Законом можуть бути передбачені додаткові вимоги до члена Вищої ради правосуддя.
Відповідно до статті 1 Закону №  1798-VIII Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
За приписами пункту 202 частини першої статті 3 Закону №  1798-VIII Вища рада правосуддя наділена повноваженнями щодо прийняття рішення про звільнення членів Вищої ради правосуддя.
Вимоги та обмеження щодо членів Вищої ради правосуддя визначені статтею 6 Закону №  1798-VIII, частиною третьою якої передбачено, що на членів Вищої ради правосуддя поширюються вимоги та обмеження, встановлені законодавством у сфері запобігання корупції.
Відповідно до частин першої-другої статті 20 Закону №  1798-VIII член Вищої ради правосуддя має право:
1) вносити пропозиції щодо вдосконалення роботи Вищої ради правосуддя та її органів, секретаріату Вищої ради правосуддя;
2) залучати відповідно до регламенту Вищої ради правосуддя працівників структурних підрозділів секретаріату для підготовки питань, що виносяться на розгляд Вищої ради правосуддя, органів Вищої ради правосуддя, до складу яких він входить;
3) ознайомлюватися з усіма матеріалами, що стосуються питань порядку денного засідань Вищої ради правосуддя, органів Вищої ради правосуддя, до складу яких він входить;
4) наводити свої мотиви та міркування, а також подавати додаткові документи з питань, що розглядаються;
5) вносити пропозиції щодо проектів рішень Вищої ради правосуддя, брати участь в ухваленні рішень, у визначених цим Законом випадках висловлювати письмово окрему думку щодо рішень Вищої ради правосуддя чи органів Вищої ради правосуддя, до складу яких він входить;
6) ініціювати скликання засідання Вищої ради правосуддя, засідання органу Вищої ради правосуддя, до складу якого він входить.
Член Вищої ради правосуддя має інші права, визначені законом.
Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 20 Закону №  1798-VIII член Вищої ради правосуддя зобов`язаний:
1) дотримуватися присяги;
2) не розголошувати та не використовувати у цілях інших, ніж для виконання своїх обов`язків як члена Вищої ради правосуддя, інформацію з обмеженим доступом та інформацію, яка стала йому відома в закритому засіданні;
3) виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених законодавством у сфері запобігання корупції, у тому числі подавати у визначеному законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію родинних зв`язків, а також декларацію доброчесності судді;
4) брати участь у засіданнях Вищої ради правосуддя та її органів, до складу яких він входить;
5) звертатися з повідомленням про втручання в його діяльність до Вищої ради правосуддя упродовж п`яти днів після того, як йому стало відомо про таке втручання;
6) виконувати інші обов`язки, визначені законом та регламентом Вищої ради правосуддя.
Член Вищої ради правосуддя зобов`язаний відмовитися від участі у розгляді питання, якщо: 
1) він перебуває у родинних чи інших особистих стосунках із суддею, кандидатом на посаду судді чи прокурором, стосовно якого розглядається питання, а також особою, яка звернулася зі скаргою до Вищої ради правосуддя;
2) він особисто, прямо чи побічно заінтересований у справі, яку розглядає такий суддя;
3) за наявності іншого конфлікту інтересів або обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.
Якщо в діях члена Вищої ради правосуддя є ознаки, які свідчать про обґрунтованість наявних підстав для звільнення члена Вищої ради правосуддя з посади, визначені пунктами 3-6 частини першої статті 24 цього Закону, Вища рада правосуддя може ухвалити рішення про зупинення повноважень такого члена Вищої ради правосуддя до закінчення встановленої законом процедури, в якій відповідні факти мають бути встановлені, в сукупності не більше двох місяців. Рішення про зупинення повноважень члена Вищої ради правосуддя вважається ухваленим, якщо за нього проголосувала більшість членів Вищої ради правосуддя від її складу (частина шоста статті 20 Закону №  1798-VIII).
Стаття 24  Закону №  1798-VIII  передбачає підстави для звільнення члена Вищої ради правосуддя з посади, а саме: 1) неспроможність виконувати свої повноваження за станом здоров`я за наявності медичного висновку; 2) подання заяви про звільнення з посади члена Вищої ради правосуддя за власним бажанням; 3) грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом члена Вищої ради правосуддя або виявило його невідповідність займаній посаді, допущення іншої поведінки, що підриває авторитет та суспільну довіру до правосуддя та судової влади, у тому числі недотримання етичних стандартів судді як складової професійної етики члена Вищої ради правосуддя; 4) виявлення обґрунтованості наявних обставин щодо його невідповідності вимогам, визначеним у статті 6 цього Закону; 5) істотне порушення вимог, установлених законодавством у сфері запобігання корупції, порушення вимог Закону України «Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)» у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти; 6) систематична неучасть у роботі Вищої ради правосуддя чи органу Вищої ради правосуддя, до складу якого він входить.
Рішення про звільнення члена Вищої ради правосуддя з посади з підстав, визначених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, Вища рада правосуддя ухвалює на найближчому засіданні після отримання медичного висновку або заяви відповідно. Процедура ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про звільнення її члена із зазначених підстав ініціюється Головою Вищої ради правосуддя або його заступником.
Рішення про звільнення члена Вищої ради правосуддя з посади з підстав, визначених пунктами 3-6 частини першої цієї статті, приймається органом, що обрав (призначив) члена Вищої ради правосуддя, за поданням Вищої ради правосуддя. Рішення про внесення подання про звільнення члена Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю від складу Вищої ради правосуддя. З дня внесення зазначеного подання такий член Вищої ради правосуддя відсторонюється від посади, а його повноваження зупиняються до ухвалення рішення органом, що обрав (призначив) цього члена Вищої ради правосуддя.
За змістом статті 33 Закону №  1798-VIII передбачено, що член Вищої ради правосуддя не може брати участі в розгляді питання і підлягає відводу, якщо буде встановлено, що він особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті справи, є родичем особи, стосовно якої розглядається питання, або якщо будуть встановлені інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. За наявності таких обставин член Вищої ради правосуддя повинен заявити самовідвід.
За наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, відвід члену Вищої ради правосуддя може заявити особа, за поданням якої розглядатиметься питання, а також особа, стосовно якої вирішується питання, чи особа, що подала заяву, скаргу.
Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і заявленим до початку розгляду відповідного питання, справи. Заявляти відвід (самовідвід) після початку розгляду питання, справи дозволяється лише у виключних випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) не могло бути відомо до початку розгляду.
Рішення про відвід (самовідвід) ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя чи її органу, шляхом голосування в нарадчій кімнаті, за відсутності члена Вищої ради правосуддя, питання про відвід (самовідвід) якого вирішується.
Поряд з цим, порядок заявлення відводу (самовідводу) члена ВРП визначений главою 8 Регламенту ВРП, пунктом 8.1 якої передбачено, що член Ради зобов`язаний відмовитися від участі в розгляді питання з підстав, визначених частиною п`ятою статті 20 Закону, шляхом подання заяви про самовідвід. Питання про відвід (самовідвід) члена Ради вирішується відповідно до статті 33 Закону (пункт 8.3 Регламенту ВРП).
Відповідно до пункту 8.6 Регламенту ВРП рішення про відвід (самовідвід) ухвалюється більшістю членів Ради, які беруть участь у засіданні Ради чи її органу, шляхом голосування в нарадчій кімнаті за відсутності члена Ради, питання про відвід (самовідвід) якого вирішується. Якщо під час ухвалення рішення про відвід (самовідвід) голоси членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні її органу, розділилися порівну, головуючий на засіданні або секретар передає заяву про відвід (самовідвід) на розгляд Ради.
У разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) члена (членів) Ради чи її органу питання розглядається без участі відведеного члена (відведених членів) Ради чи відведеного члена (відведених членів) її органу. Якщо Рада чи її орган відхиляє відвід (самовідвід), член Ради продовжує брати участь у розгляді питання (пункт 8.7 Регламенту ВРП).
VІ. Висновки Верховного Суду
Суд, вивчивши доводи позивача та пояснення інших учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, дійшов таких висновків.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було обрано на посаду члена ВРП відповідно до постанови ВРУ від 15  серпня 2022  року №  2499-ІХ.
Спір у цій справі зводиться до незгоди позивача з діями ВРП щодо відмови у  належному реагуванні на звернення ОСОБА_1 від 25  грудня 2023  року 
№  03-18/38147/23, а також відмови в ухваленні рішення про внесення подання до ВРУ про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 та ухвалення рішення про зупинення його повноважень у зв`язку з реалізацією ним, як членом ВРП, владних повноважень щодо суддів в умовах наявності реального конфлікту інтересів з великою кількістю суддів, у тому числі з суддею Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 
Водночас, колегія суддів уважає, що задля надання оцінки правомірності (протиправності) дій ВРП у частині належного реагування на звернення ОСОБА_1 від 25 грудня 2023 року № 03-18/38147/23, першочергово слід детально дослідити питання наявності (відсутності) реального конфлікту інтересів у ОСОБА_2 під час вчинення ним дій і прийняття рішень під час виконання повноважень члена ВРП (щодо яких позивач висловився у зверненні та позові), у взаємозв`язку з існуванням достатніх  підстав для ухвалення відповідачем рішень (які просив позивач у своєму зверненні). 
Так, на обґрунтування наявності підстав для звільнення члена Ради ОСОБА_2 , ОСОБА_1 посилається на те, що усупереч статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» членом ВРП ОСОБА_2 не повідомлено про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що, в свою чергу, є істотним порушенням законодавства у сфері запобігання корупції, а саме: пункту 5 частини першої статті 24 Закону №  1798-VIII.
З цього приводу Верховний Суд уважає за необхідне зазначити таке.
Положення Закону №  1798-VIII є спеціальними, а відтак вирішальними у питанні прийняття рішення про звільнення члена ВРП з займаної посади. При цьому, цим законом визначені вичерпні підстави для звільнення члена ВРП, серед яких є істотне порушення вимог, установлених законодавством у сфері запобігання корупції (пункт 5 частини першої статті 24 Закону №  1798-VIII). Водночас, рішення про звільнення члена ВРП з посади з підстав порушення вимог, установлених законодавством у сфері запобігання корупції, приймається органом, що обрав (призначив) члена ВРП (у даному випадку ВРУ), за поданням ВРП. Рішення про внесення подання про звільнення члена ВРП ухвалюється більшістю від складу Ради. З дня внесення зазначеного подання такий член ВРП відсторонюється від посади, а його повноваження зупиняються до ухвалення рішення органом, що обрав (призначив) цього члена ВРП.
Поряд з цим, правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень установлено Законом України від 14 жовтня 2014 року №  1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон №  1700-VII).
Відповідно до статті 1 Закону №  1700-VII реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень
Абзаци 10, 13 статті 1 Закону №  1700-VII визначають:
- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Верховний Суд зауважує, що поняття потенційного конфлікту інтересів, включає в себе поняття неупередженості та об`єктивності при вчиненні чи невчиненні певних дій під час виконання повноважень. При цьому, поняття потенційного конфлікту інтересів значно ширше і потребує з`ясування інших ознак, а саме наявності у особи приватного інтересу.
Потенційний конфлікт інтересів, як і реальний конфлікт інтересів має три елементи.
Перший елемент це наявність у посадової особи повноважень, які можуть бути використані для задоволення приватного інтересу. Другий елемент це наявність у такої особи приватного інтересу в тій сфері, в якій він виконує зазначені вище повноваження. І третій елемент це ризик впливу приватного інтересу посадової особи на об`єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених обов`язків та повноважень в майбутньому. При цьому, всі три елементи повинні бути доведені, а не ґрунтуватися на припущеннях. Зокрема, стверджуючи про приватний інтерес необхідно зазначити, в чому він проявляється чи може бути проявлений.
Тобто, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії посадовою особою (у спірних правовідносинах - членом ВРП) в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів першочерговим слід встановити наявність обов`язкової сукупності таких обставин, як:
1) наявність у особи факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений;
2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями особи із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.
При цьому, факт наявності реального конфлікту інтересів у посадової особи під час здійснення нею своїх повноважень повинен бути доведений належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Більш того, при вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових повноважень під час вчинення дій чи прийняття відповідного рішення.
Поряд з цим, за приписами частини другої статті 35-1 Закону №  1700-VII установлено, що в разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.
Що стосується доводів позивача в частині наявності реального конфлікту інтересів між членом ВРП ОСОБА_2 та великою кількістю суддів під час здійснення ним своїх повноважень, колегія суддів зазначає таке.
Так, на обґрунтування цих доводів, ОСОБА_1 зазначає, що до обрання членом ВРП ОСОБА_2 неодноразово звертався до ВРП зі скаргами на дії суддів, а також до ВККС з повідомленнями щодо інформації, яка може свідчити  про недостовірність (у тому числі неповноту) тверджень, указаних суддею у декларації про доброчесність судді. Крім того, позивач стверджує, що ОСОБА_2 брав участь у голосуванні за висновок Громадської ради доброчесності про невідповідність суддів та кандидатів на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики, суддів, які розглядали справи стосовно учасників акцій протесту під час Революції Гідності, суддів, які розглядали справи, у яких ОСОБА_2 був учасником судового процесу, зокрема, всіх суддів Великої Палати Верховного Суду. Також, ОСОБА_2 публічно інформував суспільство через соціальну мережу та у засобах масової інформації про факти, які стали підставою для реєстрації кримінального провадження щодо суддів, яких стосувалась така інформація. На думку позивача, ці обставини підтверджують факт того, що членом ВРП ОСОБА_2 свідомо порушуються вимоги частини другої статті 35-1 Закону №  1700-VII та пункту 3 частини п`ятої статті 20 Закону №  1798-VIII , які прямо забороняють приймати участь у розгляді питань, прийнятті будь-яких рішень в умовах наявного конфлікту інтересів.
Верховний Суд уважає, що такі доводи позивача є недостатніми для визначення наявності у члена ВРП ОСОБА_2 конфлікту інтересів з великою кількістю суддів під час здійснення ним своїх повноважень, і такими, що базуються на гіпотетичних припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 КАС України).
Усупереч вказаним вище нормам законодавства, ОСОБА_1 не надав належних та допустимим доказів того, що член ВРП ОСОБА_2 має приватний інтерес (особисту заінтересованість) в результаті розгляду скарг та прийнятті відповідних рішень щодо суддів, стосовно яких він вчиняв певні дії до моменту призначення його на посаду члена ВРП. Доводи позивача ґрунтуються виключно на припущеннях. 
Крім того, колегія суддів уважає, що факт участі ОСОБА_2 в громадських організаціях, оприлюднення ним певної інформації стосовно суддів через соціальну мережу та у засобах масової інформації в період до обрання його на посаду члена ВРП не свідчить про наявність в нього приватного інтересу у сфері реалізації ним повноважень члена Ради, Секретаря чи члена Другої Дисциплінарної палати ВРП. При цьому, для доведення потенційного конфлікту інтересів не достатньо лише факту попередніх трудових чи ділових відносин.
Більш того, за приписами статті 35-1 Закону №  1700-VII про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. 
Водночас, у матеріалах справи відсутні докази того, що суддями (яких згадує позивач у своїй позовній заяві) вчинялися дії щодо повідомлення про конфлікт інтересів між ними та ОСОБА_2 під час виконання останнім своїх повноважень, як членом ВРП. 
Поряд з цим, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що правовідносини, які виникли між членом ВРП ОСОБА_2 та іншими суддями (яких позивач згадує у позовній заяві), не впливають на права та інтереси самого ОСОБА_1 , оскільки позивач не є суб`єктом, визначеним у статті 35-1 Закону №  1700-VII, та не довів, яким чином дії чи рішення члена ВРП ОСОБА_2 по відношенню до інших суддів вплинули на права (інтереси) ОСОБА_1 .
Що стосується аргументів позивача про наявність реального конфлікту інтересів між ним особисто та членом ВРП ОСОБА_2 , колегія суддів уважає за доцільне зазначити таке.
Судом установлено, що до ВРП подано скаргу ОСОБА_3 стосовно дій судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 під час розгляду справи №  640/17269/21 (скарга зареєстрована за вхідним №  Т-5329/0/7-21).
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справ між членами Ради від 09  листопада 2023 року члену Другої Дисциплінарної палати ВРП Маселку  Р.  А. передано дисциплінарну скаргу ОСОБА_3 
29 листопада 2023 року членом ВРП ОСОБА_2 було подано заяву про самовідвід від розгляду цієї скарги, вмотивовану тим, що до призначення на посаду члена ВРП ОСОБА_2 неодноразово звертався до Ради зі скаргами на дії судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , а також неодноразово публічно висловлювався щодо неправомірних, на його думку, дій судді ОСОБА_1 Член ВРП ОСОБА_2 зазначив, що вказані вище обставини можуть викликати сумніви у його неупередженості під час розгляду скарги ОСОБА_3 .
За результатом розгляду цієї заяви, Друга Дисциплінарна палата ВРП постановила ухвалу від 29  листопада 2023  року №  1140/2дп/15-23 «Про відмову в задоволенні заяви члена Другої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_2 про самовідвід». Друга Дисциплінарна палата ВРП зазначила, що факт особистої заінтересованості в результаті справи повинен ґрунтуватися на доказах. Ця підстава застосовується лише у випадках доведеності, що член ВРП прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи. Для  визначення упередженості потрібні докази, які свідчили б про наявність заінтересованості в результатах розгляду справи. Друга Дисциплінарна палата ВРП не встановила, що член Другої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_2 особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.
29 листопада 2023 року член ВРП ОСОБА_2 направив на електронну адресу ОСОБА_1 лист за №  411/0/19-23, яким повідомив про те, що ним проводиться попередня перевірка дисциплінарної скарги ОСОБА_3 . Крім того, у відповідності до статтей 31, 49 та пункту 23-7 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» член ВРП ОСОБА_2 проінформував ОСОБА_1 про право надати пояснення по суті скарги, висловити свої заперечення, заявити клопотання, а також надати докази на підтвердження власних доводів чи спростування фактів, які повідомлені скаржником. Також, у цьому листі член ВРП ОСОБА_2 зазначив, що відповідно до частини другої статті 33 Закону №  1798-VIII ОСОБА_1 має право заявити відвід члену ВРП, який бере участь в розгляді питання. Додатково член ВРП ОСОБА_2 повідомив позивача, що ухвалою Другої Дисциплінарної палати ВРП від 29  листопада 2023  року №  1140/2дп/15-23 відмовлено у задоволенні його заяви про самовідвід від розгляду цієї дисциплінарної скарги.
На обґрунтування наявності реального конфлікту інтересів між позивачем та членом ВРП ОСОБА_2 , позивач зауважує, що останній включив до порядку денного засідання Другої Дисциплінарної палати ВРП питання щодо розгляду дисциплінарної скарги ОСОБА_3 стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 та вчиняє дії щодо розгляду такої скарги. На думку позивача, такі дії ОСОБА_2 прямо вказують на порушення ним вимог частини другої статті 35-1 Закону №  1700-VII та статті 20 Закону №  1798-VIII. Водночас, позивач стверджує, що факт незадоволення Другою Дисциплінарною палатою ВРП заяви ОСОБА_2 про самовідвід не означає, що в нього зник конфлікт інтересів і він став неупередженим та об`єктивним під час розгляду дисциплінарної скарги.
З цього приводу Верховний Суд уважає за необхідне зазначити таке.
Аналізуючи норми статті 20, 33 Закону №  1798-VIII, розділу 8 Регламенту ВРП, убачається, що член ВРП не може брати участі в розгляді питання і підлягає відводу, якщо буде встановлено, що він особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті справи, є родичем особи, стосовно якої розглядається питання, або якщо будуть встановлені інші обставини (у тому числі наявності конфлікту інтересів), що викликають сумнів у його неупередженості. За наявності таких обставин член ВРП зобов`язаний заявити самовідвід, який повинен бути мотивованим.
Крім того, з метою запобігання та врегулювання конфлікту інтересів в діяльності посадових осіб ВРП під час здійснення відповідних повноважень, забезпечення їх неупередженості та об`єктивності, надання переваги дотриманню публічних інтересів при прийнятті рішень, вчинення чи невчинення дій під час реалізації повноважень, відповідно до норм Конституції України, законів України «Про Вищу раду правосуддя», «Про запобігання корупції», рішенням ВРП від 03  серпня 2023  року №  803/0/15-23 було затверджено Порядок розкриття приватного інтересу посадовими особами Вищої ради правосуддя під час здійснення відповідних повноважень (далі - Порядок).
За змістом розділу 5 цього Порядку передбачено, що у разі виникнення конфлікту інтересів у зв`язку з розглядом справ, участю в роботі органів Ради член Вищої ради правосуддя повідомляє про це Раду або її органи шляхом подання заяви про самовідвід, яка заноситься до протоколу засідання Ради або її органів. Член Вищої ради правосуддя подає заяву про самовідвід у довільній формі. У заяві має бути розкритий зміст повноважень, приватного інтересу та ситуації (дій), стосовно якої (яких) або у зв`язку з якими виникла або потенційно може виникнути суперечність між приватним інтересом та повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій під час виконання обов`язків члена Вищої ради правосуддя. 
За наявності обставин, що можуть свідчити про конфлікт інтересів у члена Вищої ради правосуддя, відвід члену Вищої ради правосуддя може заявити особа, за поданням якої розглядатиметься питання, а також особа, стосовно якої вирішується питання, чи особа, що подала заяву, скаргу.
При цьому, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і заявленим до початку розгляду відповідного питання, справи. Заявляти відвід (самовідвід) після початку розгляду питання, справи дозволяється лише у виключних випадках, коли про підстави відводу (самовідводу) не могло бути відомо до початку розгляду.
Якщо, конфлікт інтересів виникає у члена Вищої ради правосуддя, який визначений доповідачем щодо розгляду подання про надання згоди на затримання судді, утримання його під вартою чи арештом, клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, член Вищої ради правосуддя - доповідач вживає заходів самостійного врегулювання конфлікту інтересів шляхом звернення зі службовою запискою до Голови Вищої ради правосуддя для невідкладної передачі матеріалів (подання, клопотання) для повторного автоматизованого розподілу відповідно до Положення про автоматизовану систему розподілу справ (визначення члена Вищої ради правосуддя - доповідача). У інших випадках член Вищої ради правосуддя - доповідач зобов`язаний повідомити Вищу раду правосуддя у порядку передбаченому цією главою.
Рішення про відвід (самовідвід) ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Ради чи її органу, у порядку, визначеному частиною п`ятою статті 33 Закону №  1798-VIII та главою 7 Регламенту ВРП.
Отже, у рамках розгляду скарги ОСОБА_3 за вх. №  Т-5329/0/7-21 членом Другої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_2 було дотримано вимоги закону щодо повідомлення про можливість наявності обставин, які викликають сумнів в його неупередженості та заявлено самовідвід. 
Проте, ухвалою Другої Дисциплінарної палати ВРП від 29  листопада 2023  року №  1140/2дп/15-23 відмовлено у задоволенні такої заяви. При цьому, голоси членів Другої Дисциплінарної палати ВРП розділилися порівну.
Так, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 8.7 Регламенту ВРП (у редакції, чинній на момент розгляду заяви про самовідвід) у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) члена (членів) Ради чи її органу питання розглядається без участі відведеного члена (відведених членів) Ради чи відведеного члена (відведених членів) її органу. Якщо Рада чи її орган відхиляє відвід (самовідвід), член Ради продовжує брати участь у розгляді питання. 
Таким чином, колегія суддів уважає, що станом на 29 листопада 2023 року у члена ВРП ОСОБА_2 були відсутні законні підстави не приймати участь при розгляді скарги стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 (включати до порядку денного засідання Другої Дисциплінарної палати ВРП питання стосовно розгляду скарги ОСОБА_3 , направляти позивачу лист №  411/0/19-23 щодо надання пояснень по суті скарги).
Поряд з цим, 08 лютого 2024 року ВРП прийнято рішення №  373/0/15-24 «Про затвердження Змін до Регламенту Вищої ради правосуддя», яким було внесено зміни до пункту 8.6 Регламенту ВРП шляхом доповнення абзацом другим такого змісту: «Якщо під час ухвалення рішення про відвід (самовідвід) голоси членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні її органу, розділилися порівну, головуючий на засіданні або секретар передає заяву про відвід (самовідвід) на розгляд Ради.».
Як убачається з матеріалів справи, 12 березня 2024 року ВРП постановила ухвалу №  724/0/15-24, якою задовольнила заяву члена ВРП ОСОБА_2 про самовідвід від участі в розгляді дисциплінарної скарги ОСОБА_3 на дії судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 . При цьому, Рада зауважила, що нею не встановлено, що у члена ВРП ОСОБА_2 наявний конфлікт інтересів, що він особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Разом з тим, з метою уникнення у стороннього спостерігача сумнівів в неупередженості члена ВРП ОСОБА_2 . Рада вважає, що його заяву про самовідвід слід задовольнити.
Таким чином, відповідач своєю ухвалою фактично усунув обставини, які б могли викликати сумнів у неупередженості члена ВРП ОСОБА_2 під час розгляду скарги ОСОБА_3 на дії судді ОСОБА_1 та прийняття в подальшому Радою відповідного рішення.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що будь-яких інших обставин та пояснень, які б підтверджували факт наявності реального конфлікту інтересів між ОСОБА_1 та членом ВРП ОСОБА_2 ані звернення від 25  грудня 2023  року, ані позовна заява не містять.
Що стосується посилання ОСОБА_1 на Аналітичний звіт щодо механізму запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності ВРП та ВККС, їх проблем та варіантів вирішення, який опублікувало НАЗК на своєму вебсайті, колегія суддів уважає недоречним з огляду на таке.
У цьому Аналітичному звіті НАЗК зазначила, що допускається ситуація, у якій заява члена ВРП чи ВККС про самовідвід у зв`язку з наявністю конфлікту інтересів буде не задоволена іншими членами ВРП чи ВККС, і такий член братиме участь у засіданні з питання, що становить для нього конфлікт інтересів. При цьому, НАЗК зауважив, що спеціальний закон, який регулює статус члена ВРП та засади організації діяльності ВРП, не передбачає особливого порядку повідомлення та врегулювання конфлікту інтересів, який виник у Голови або членів ВРП під час виконання повноважень, не пов`язаних із участю в засіданнях органу. Як підсумок, у Аналітичному звіті НАЗК наводить свої варіанти вирішення проблем, які виникають у зв`язку з неузгодженістю загального порядку повідомлення та врегулювання конфлікту інтересів голови і членів ВККС та ВРП.
Також НАЗК зазначила, що про конфлікт інтересів члена ВРП може заявити будь-який інший член ВРП або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена ВРП заноситься в протокол засідання колегіального органу. 
При цьому, НАЗК уважає, що така заява є своєрідною формою повідомлення про конфлікт інтересів відповідно до пункту 2 частини першої статті 28 Закону 
№  1700-VII. Тобто, окремої заяви до НАЗК від члена ВРП про наявність конфлікту інтересів подавати не потрібно.
Таким чином, колегія суддів уважає, що вказаний Аналітичний звіт не підтверджує факт наявності у члена ВРП ОСОБА_2 конфлікту інтересів під час здійснення ним своїх повноважень (у тому числі під час розгляду дисциплінарної скарги стосовно судді). 
Щодо посилання ОСОБА_1 на інформацію, яка була поширена ОСОБА_2 у соціальній мережі Facebook про результати голосування і непідтримки звільнення судді ОСОБА_4 та, нібито, демонстрація своєї упередженості по відношенню до судді ОСОБА_1 , як наслідок підтвердження наявності реального конфлікту інтересів у члена ВРП ОСОБА_2 , колегія суддів уважає безпідставними, оскільки такий допис не є належним та допустимим доказом, у розумінні вимог КАС України, який би підтверджував факт вчинення дій членом ВРП в умовах реального конфлікту інтересів.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань позивача на недотримання членом ВРП ОСОБА_2 приписів антикорупційного законодавства, оскільки за відсутності об`єктивних та достатніх доказів про наявність потенційного чи реального конфлікту інтересів у члена ВРП, який не заявляв про наявність такого конфлікту перед розглядом справ, не має підстав стверджувати, що такий член ВРП допустив порушення Закону №  1700-VII щодо врегулювання конфлікту інтересів.
Ураховуючи викладене, Верховний Суд уважає, що відповідь ВРП від 18 січня 2024  року №  1668/0/9-24 є належним реагуванням на звернення позивача від 25  грудня 2023  року №  03-18/38147/23, та містить змістовні пояснення на аргументи ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що у Ради були відсутні підстави для внесення подання до ВРУ про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 і, як наслідок, ухвалення рішення про зупинення повноважень такого члена ВРП до прийняття рішення ВРУ про його звільнення, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
Водночас, ураховуючи, що вимога про зобов`язання відповідача ухвалити рішення про внесення подання до ВРУ про звільнення члена ВРП ОСОБА_2 та про зупинення повноважень члена ВРП ОСОБА_2 є похідними, також відсутні підстави для її задоволення.
VІІ. Судові витрати
Понесені позивачем витрати у виді сплати судового збору за подання цього позову за правилами статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 КАС України, Суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - член Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 14 жовтня 2024 року.
Головуючий суддя                                                                                В.  Е.  Мацедонська
Судді                                                                                                    О.  А.  Губська
                                                                                                    М.  В. Білак
                                                                                                    А.  Г.  Загороднюк
                                                                                                    В.  М.  Соколов