Унікальний номер справи 357/7700/24
Номер апеляційного провадження 33/824/4904/2024
Суддя суду першої інстанції І. Д. Дубановська
Суддя суду апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем    України
 
10 жовтня 2024 року                                                                                                         місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2024 року про притягнення
 
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 
РНОКПП НОМЕР_1 ,
адреса: 
АДРЕСА_1 
 
до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, 
у с т а н о в и в:
 
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді 12.09.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
У прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження цієї постанови, посилаючись на те, що він не був повідомленим про час та дату розгляду справи 03.07.2024 та не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи 03.07.2024, оскільки перебував у лікарні з інфарктом. 
З урахуванням вказаних обставин,  ОСОБА_1 вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді від 03.07.2024 пропущено з поважних причин, а тому просить поновити цей строк.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2024 року, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступного.
Так, статтею 294 КУпАПвизначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особи, визначені статею 294 КУпАП, розпоряджаються на власний розсуд в межах процесуального закону.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.
Зважаючи на викладене, строк на апеляційне оскарження відраховується з дати винесення постанови суддею та може бути поновлений судом тільки у випадку, якщо пропущений з поважних причин. Поважність причин пропуску строку повинна довести особа, яка заявила таке клопотання.
Ураховуючи, що постанова суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у цій справі прийнята 03.07.2024, останнім днем подачі апеляційної скарги на постанову судді було 15.07.2024 (перший робочий день після вихідного). 
Із змісту постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім у судовому засіданні 03.07.2024.
Згідно наявної у матеріалах справи розписки (а.с.13) ОСОБА_1 був повідомлений про відкладення 12.06.2024 розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на 03.07.2024 08 год 40 хв, про що свідчить підпис проставлений ним у розписці.
Крім того, із доданої до апеляційної скарги виписки із медичної карти амбулатрного (стаціонарного) хворого (а.с.26) вбачається, що ОСОБА_1 перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні у період з 20.08.2024 по 30.08.2024, тобто майже через два місяці після прийняття суддею постанови відносно ОСОБА_1 .
Вказані обставини повністю спростовують наведені ОСОБА_1 у клопотанні підстави щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки матеріалами справи підтверджується, що 03.07.2024 він був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи та йому було відомо про прийняту суддею постанову.
Так, при вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд керується нормами законодавства України, а також застосовує практику Європейського суду з прав людини з даного питання. 
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.
У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. 
Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003). 
При визначеності наявності поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Зокрема рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд вважає, що зазначені у клопотанні про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2024 року причини не є поважними, відтак не можуть слугувати підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Таким чином ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою 12.09.2024 поза межами строку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Причини поважністі пропуску такого строку не довів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).
Ураховуючи викладені обставини та практику Європейського суду з прав людини апеляційний суд дійшов висновку, що звернувшись із апеляційною скаргою 12.09.2024 ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови судді, передбачений ч.2 ст. 294 КУпАП, у клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді вказав причин пропуску цього строку, які апеляційним судом визнані неповажними.
Таким чином, оскільки закон імперативно визначає строк на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 294 КУпАП) і такий строк ОСОБА_1 пропустив, при цьому, будучи присутнім у судовому засіданні 03.07.2024 та обізнаним про прийняту суддею постанову, не довів суду поважність причин пропуску такого строку, в зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2024 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що у клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови слід відмовити, апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
 
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд
 
п о с т а н о в и в:
 
ОСОБА_1 відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2024 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2024 року повернути особі, яка її подала.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                         Л. Д.  Поливач