УХВАЛА 
 
28 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 405/7113/19
 
провадження № 61-13616ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Вишнею Ганною Вікторівною, на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілона Володимирівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко І. В., про визнання договору купівлі-продажу недійсним.
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2023 року - без змін. 
 
01 квітня 2024 року ОСОБА_1 уперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, поданою її представником - адвокатом Вишнею Г. В., 
на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2024 року.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                                                  від 23 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику (касаційне провадження № 61-4829ск24).
 
У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана її представником - адвокатом Вишнею Г. В., на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда       від 15 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду                       від 21 лютого 2024 року.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                                                  від 26 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику (касаційне провадження № 61-8659ск24).
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У жовтні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана її представником - адвокатом Вишнею Г. В., на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 08 жовтня 
2024 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.
 
Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 24 жовтня 2024 року виконано заявником не у повному обсязі, оскільки у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
 
У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що на території України введено воєнний стан, а тому строк ним пропущений з поважних причин.
 
Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».
 
Отже, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк.
 
Отже, заявнику необхідно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску                в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту (зі штрихкодовим ідентифікатором для відстеження поштового відправлення), довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини                     і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
 
Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє                у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої                               статті 394 цього Кодексу.
 
Зазначене унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Ураховуючи наведене, строк для усунення недоліків необхідно продовжити та повідомити про це заявника.
 
Керуючись статтями 127, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 жовтня 
2024 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              Р. А. Лідовець