П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
16 грудня 2024 року                                                                                    м. Київ
 
Справа № 381/1002/22
Провадження № 22-ц/824/15132/2024
 
Київський апеляційний  суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                        судді-доповідача  Стрижеуса А.М., 
                        суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                        секретаря: Желепи В.В.
 
сторони:
 
позивач:                                             ОСОБА_1 
відповідач:                                         ВП №3 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області, постановлену у складі судді Косенко А.В. 17 червня 2024 року, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
09 березня 2023 року Макарівським районним судом Київської області в справі №381/1002/22 ухвалено рішення яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ВП №3 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення моральної шкоди - задоволено частково.
14 червня 2024 року до Макарівського районного суду від ОСОБА_1 , надійшла заява про виправлення описки у виконавчому листі Макарівського районного суду Київської області від 09 березня 2023 року, а саме просила: привести у відповідність виконавчий лист Макарівського районного суду Київської області від 16.11.2023 року по справі №381/1002/22 із зазначеннями у відповіді Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області вимогами. Відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про повернення виконавчого документу вбачається, що у відомостях про боржника суд зазначив боржником Відділення поліції №3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. Такий виконавчий лист не підлягає виконанню Головним управлінням Казначейства. Згідно ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року, заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому листі Макарівського районного суду Київської області від 16.11.2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ВП №3 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення моральної шкоди залишено без задоволення.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.
Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача,  з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,  виходячи з наступного. 
Встановлено, що  рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.03.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ВП №3 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення моральної шкоди - задоволено частково. 
Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у рахунок компенсації моральної шкоди 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.
Відповідно до приписів ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно із ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Згідно ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, про що постановляє ухвалу (ч.ч.1, 4 ст.432 ЦПК України).
Вимоги до виконавчого документа встановлені ст. 4 Закону України " Про виконавче провадження, а саме: у виконавчому документі зазначаються:   1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;  3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);  5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Частиною 4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Як вбачається з матеріалів справи позов було пред`явлено до держави Україна в особі ВП №3 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі №910/23967/16 (провадження №12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.
Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.
Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року по справі №201/4534/20, провадження №61-7077св21.
Разом з тим, у резолютивній частині судового рішення зазначено, що стягненню підлягають кошти з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 , у рахунок компенсації моральної шкоди 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.
Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що в рішенні Макарівського районного суду Київської області від 09 березня 2023 року невірно викладено резолютивну частину, щодо боржника, оскільки резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштіва тому вірно було б зазначено: стягнути з Державного бюджету України на користь   ОСОБА_1   грошові кошти в розмірі. у рахунок компенсації моральної шкоди 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.
Проте, апеляційний суд позбавлений можливості внести виправлення у вказане судове рішення, оскільки на розгляді у апеляційного суду перебуває апеляційна скарга на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року про виправлення описки у виконавчому листі.
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зважаючи на те, що судом допущено неповноту мотивації відмови у задоволенні заяви, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року слід змінити в мотивувальній його частині, виклавши її в редакції цієї постанови.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки зміна мотивувальної частини судового рішення не вплинула на обсяг вирішених позовних вимог, підстав для нового розподілу судових витрат немає.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383, 390 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -  задовольнити частково.
Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року змінити виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Суддя-доповідач                                                                                  А. М. Стрижеус
Судді:                                                                                                   Л.Д. Поливач
                                                                                                                          О. І. Шкоріна