ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/1383/24	Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І. 	
Провадження № 33/817/676/24 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 — адвоката Пасічника А.З. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 серпня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови, 09 серпня 2024 року о 16:03:00 в м. Бучач по вул. Генерала Шухевича, 55, водій ОСОБА_1 керував т/з марки «Форд Ескорд», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», результат тесту позитивний 0,80 проміле, в медичний заклад їхати відмовився, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 — адвокат Пасічник А.З. просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 серпня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушував і був зупинений незаконно, а тому є безпідставним залучення останнього працівниками поліції до процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння;
ОСОБА_1 не проявляв жодних ознак алкогольного сп`яніння;
працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про виявлені ними ознаки алкогольного сп`яніння; 
суд першої інстанції взяв на себе функцію обвинувачення, так як керувався в основному припущеннями щодо імовірності тієї чи іншої події;
сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є вичерпним доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судові засідання апеляційного суду 19 вересня 2024 року, 09 жовтня 2024 року, 24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлення про час і місце судового засідання були неодноразово надіслані за місцем його проживання. Також, про час і місце апеляційного розгляду був повідомлений захисник, який зобов`язувався повідомити ОСОБА_1 . Повідомлень про наявність поважних причин причини неявки в судові засідання ОСОБА_1 до апеляційного суду не подавав. 
Адвокат Пасічник А.З., який подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в судові засідання апеляційного суду також не з`явився. Клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав, хоча був повідомлений про час місце судових засідань. 
Згідно ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи, що в даному випадку наявна інформація про здійснення апеляційним судом повідомлення ОСОБА_1 та його захисника про час і місце апеляційного розгляду, а також беручи до уваги, що особа зобов"язана демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до неї, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, то апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для проведення апеляційного розгляду у їх відсутності.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.         
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №109790 від 09 серпня 2024 року; долучених до матеріалів справи відеозаписів; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2792936 від 09 серпня 2024 року; рапорті ст. інспектора-чергового відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Сайчука Б.М. від 09 серпня 2024 року; результаті тестування на алкоголь, проведеного 09 серпня 2024 року о 16.09 год., показник приладу «Drager» після проведення тесту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 має цифрове значення 0,80 проміле; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідці №12840/103, виданої ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області 15 серпня 2024 року. 
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушував і був зупинений незаконно, а тому є безпідставним залучення останнього працівниками поліції до процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння спростовуються матеріалами справи.
Так, відповідно до ст.35 Закону України “Про Національну поліцію” однією з підстав для зупинки транспортного засобу є порушення водієм правил дорожнього руху.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для перевірки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було те, що останній керував транспортним засобом, в якого було відсутнє заднє скло, що і було озвучено працівниками поліції ОСОБА_1 (файл 0000000_00000020240809160419_0007.MP4 з 16:04:18 год). ОСОБА_1 жодних зауважень щодо підстави зупинки його транспортного засобу працівникам поліції не висловлював.
Окрім того, правомірність дій працівників щодо законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є наявна у матеріалах справи постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2792936 від 09 серпня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.10 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення. 
Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили.
Суд апеляційної інстанції вважає неналежними доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не проявляв жодних ознак алкогольного сп`яніння, а також те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про виявлені ними ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки в даному випадку наявність стану алкогольного сп`яніння, підтверджена результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. Згідно результату тестування на алкоголь, проведеного 09 серпня 2024 року о 16.09 год., показник приладу «Drager» після проведення тесту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 має цифрове значення 0,80 проміле. Як видно з відеозапису події результат огляду останній не заперечував, що виключає будь-які сумніви щодо наявності в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.
Крім того, відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі відеозаписів видно, що працівник поліції оголосив ОСОБА_1 (файл 0000000_00000020240809160419_0007.MP4 з 16:07:10 год) виявлені ознаки сп`яніння, що стало причиною пропозиції працівниками поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Крім того, ознаки алкогольного сп`яніння зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який ОСОБА_1 підписано без зауважень (а.с.4).
З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу і виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції взяв на себе обов`язок обвинувачення є надуманими.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
       
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 — адвоката Пасічника А.З. залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя