Справа № 154/1611/24 	Головуючий у 1 інстанції: Лутай А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1041/24  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
12 листопада 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області 12 вересня 2024 року про зупинення провадження,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.
Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області 12 вересня 2024 року зупинено провадження у даній справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.
Не погодившись із даною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу суду необґрунтованою, невмотивованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.
На думку позивачки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі за її позовом до звільнення відповідача з лав Збройних Сил України. Зазначає, що суд першої інстанції не вправі брати до уваги витяг із наказу як доказ перебування відповідача на даний час у складі ЗСУ, адже витяг датований 09 грудня 2022 року, тобто виданий майже 3 роки тому, що не дозволяє об`єктивно встановити, чи насправді відповідач проходить військову службу на даний час. Окрім цього, вказує, що наданий відповідачем витяг не містить інформації про переведення військової частини на воєнний стан або залучення його до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій він перебував на військовій службі, а тому в задоволенні клопотання слід було відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про зупинення провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач проходить військову службу в рядах Збройних Сил України із захисту територіальної цілісності України і ця обставина відповідно до п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України є безумовною й обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі за його заявою.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, норма п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є імперативною. Дотримання судом процесуальних норм при зупиненні провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.
Встановивши, що згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) Міністерства оброни України від 09.12.2022 №387 відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України з 09 грудня 2022 року, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача та зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Разом із тим, колегія суддів зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що долучений ОСОБА_2 наказ про його перебування на військовій службі у складі Збройних Сил України не є достатнім доказом для зупинення провадження у справі, спростовуються наступним.
За приписами статей 1 та 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону № 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Комплектування ж Збройних Сил України визначається статтею 5 даного Закону, відповідно до частини першої якої особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» військове формування - це створена відповідно до законодавства України сукупність військових об`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканості у разі збройної агресії, збройного конфлікту та загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних із проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 ( із наступними змінами).
Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема,присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Отже, зміст пункту 12 Положення свідчить про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.
Доводи позивача щодо відсутності підстав для зупинення провадження у справі, оскільки відповідач не довів об`єктивної неможливості участі у розгляді справі, колегією суддів не береться до уваги, оскільки у даній справі відповідач бере участь самостійно, не має представника, у своєму клопотанні покликався на неможливість захистити свої права як відповідача у справі належним чином через перебування на військовій службі в ЗСУ.
У постанові Верховного Суду від 25.07.2024 року у справі №852/2а-2/24 вказано, що конструкція статті процесуального закону про зупинення провадження у справі дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі ЗСУ ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством. 
Отже, судом встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі по мобілізації. Із витягу з наказу вбачається, що його призначено на посаду такелажника відділення заготівлі конструкцій взводу інженерних конструкцій інженерної роти інженерно-технічного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача у складі ЗСУ - в/ч НОМЕР_1 , до часу припинення перебування відповідача у його складі чи до припинення його участі у складі Збройних Сил України.
Як видно з наданих матеріалів справи, позивачем не спростовано факт перебування відповідача в ЗСУ та не надано жодних доказів про припинення його військової служби.
З визначень, наведених у Бойовому статуті сил підтримки Збройних Сил України «інженерні війська», в пункті 1.1.1. зазначено, що інженерне забезпечення (інженерна підтримка) є одним із видів бойового забезпечення та являє собою комплекс заходів щодо інженерної підготовки військ, об`єктів та місцевості, які здійснюються з метою своєчасного та прихованого розгортання військ, проведення ними маневру, створення необхідних умов для успішного виконання поставлених завдань, підвищення рівня захисту військ та об`єктів від засобів ураження противника, завдання противнику втрат та ускладнення його дій. Інженерне забезпечення (інженерна підтримка) здійснюється інженерними та загальновійськовими частинами і підрозділами під час підготовки і ведення бойових дій, пересування військ та розташування їх на місці.
Відповідач покликався на те, що у зв`язку з поставленими перед ним завданнями на даний час не має можливості з об`єктивних причин виконувати та дотримуватись процесуальних прав та обов`язків сторони у цій справі, в тому числі приймати участь в судовому засіданні, в той час як у межах розгляду даної справи з метою повного з`ясування всіх обставин справи необхідною умовою є його належна участь.
У цьому контексті колегія суддів також враховує, що предметом даного спору є вимога про збільшення розміру аліментів, тобто суд не вирішує питання про стягнення аліментів вперше, а відтак відповідне утримання, яке визначене судовим рішенням та на яке мають право діти, відповідач надає, отже, суд вважає, що покликання позивачки на порушення прав дітей у даному випадку не є обґрунтованим .
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, які є підставою для обов`язкового зупинення провадження у справі, та керуючись імперативною нормою цивільного процесуального законодавства, дійшов законного та обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: 

Судді