ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року	Львів	Справа № 460/372/24 пров. № А/857/13272/24	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі № 460/372/24 (головуючий суддя Гресько О. Р., м. Рівне, повний текст рішення складено 26.04.2024) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),- 

                                                            ВСТАНОВИВ:

10 січня 2024 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-4730-1700У від 17.07.2023 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 63508,32 грн.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що за результатами проведення документальної позапланової перевірки діяльності позивача складено податкові повідомлення-рішення від 26.11.2021 №№12117/17000708, 12111/17000708, 12113/17000708, 12107/17000708, 12116/17000708, вимогу №12106/17000708 від 26.11.2021 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 54993,08 грн та рішення №12105/17000708 від 26.11.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 9231,36 грн. Позивач зазначала, що скористалася процедурою адміністративного оскарження вказаних рішень, за результатами якого вимога №12106/17000708 від 26.11.2021 та рішення №12105/17000708 від 26.11.2021 залишені без змін. Рішення про результати розгляду скарги стосовно податкових повідомлень-рішень до позивача на момент подання позовної заяви у цій справі не надходило. У зв`язку з чим, позивач вважала, що відповідно до вимог Податкового кодексу України скарга на податкові повідомлення-рішення задоволена, а вимога №12106/17000708 від 26.11.2021 та рішення №12105/17000708 від 26.11.2021 були похідними від нарахувань податковими повідомленнями-рішеннями, а тому відповідно і вони є протиправними та незаконними. З лютого 2022 року до вересня 2023 року жодних вимог про сплату боргу, рішень та податкових повідомлень-рішень позивач не отримувала, а тому вважала, що вимога №12106/17000708 від 26.11.2021 та рішення №12105/17000708 від 26.11.2021 автоматично скасовані як такі, що не відповідають чинному законодавству. 13.12.2023 позивач отримала копію вимоги №Ф-4730-1700У від 17.07.2023 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 63508,32 грн та відповідь про те, що документальною позаплановою перевіркою встановлені порушення та винесені податкові повідомлення-рішення, які за результатами адміністративного оскарження залишені чинними. Позивач заперечує висновки податкового органу за результатами проведеної перевірки та зазначає, що господарська діяльність нею здійснювалася в межах чинного податкового законодавства та зареєстрованих видів діяльності, податкова звітність подавалася вчасно, обов`язкові податкові платежі сплачувалися у встановлені строки. На підставі викладеного, позивач вважала вимогу №Ф-4730-1700У від 17.07.2023 протиправною.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року в позові відмовлено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано ті самі доводи, що і в позовній заяві.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 07.02.2008 та перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС у Рівненській області. Підприємницьку діяльність позивачем припинено за її власним рішенням 14.09.2020.
За результатами проведення документальної позапланової перевірки діяльності позивача складено податкові повідомлення-рішення від 26.11.2021 №№12117/17000708, 12111/17000708, 12113/17000708, 12107/17000708, 12116/17000708, вимогу №12106/17000708 від 26.11.2021 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 54993,08 грн та рішення №12105/17000708 від 26.11.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 9231,36 грн.
Позивач скористалася процедурою адміністративного оскарження вимоги №12106/17000708 від 26.11.2021 та рішення про застосування штрафних санкцій №12105/17000708 від 26.11.2021, за наслідками якої вимога та рішення залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.
17.07.2023 Головним управління ДПС в Рівненській області сформовано нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-4730-1700У, згідно з якою станом на 30.06.2023 у позивача наявний борг на загальну суму 63508,32 грн, який складається із визначених сум недоїмки – 54276,96 грн та пені – 9231,36 грн.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 01.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Згідно з підпунктами 2, 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Частиною третьою статті 9 Закону № 2464-VІ встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Згідно з частиною 12 статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VІ, податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VІ недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Пунктом 7 частини першої статті 13 Закону № 2464-VІ визначено, що податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Відповідно до положень частини першої-четвертої статті 25 Закону № 2464-VІ рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Відповідно до частини 5 статті 25 Закону №2464-VI вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.
У частині 11 статті 25 Закону №2464-VI передбачені штрафні санкції, які застосовуються податковими органами до платників єдиного внеску за порушення вимог цього Закону.
Частиною 14 статті 25 Закону №2464-VI установлено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.
Відповідно до частини 15 статті 25 Закону №2464-VI рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.
У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти календарних днів, а також не повідомив у цей строк податковий орган про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом.
Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.
Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.
Частиною 16 статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Інструкція №449).
Розділом VІ Інструкції №449 унормований порядок стягнення заборгованості з платників.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VІ Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Встановлено, що позивач у 2008 – 2020 роках належала до кола платників єдиного внеску, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, як фізична особа-підприємець, що перебувала на спрощеній системі оподаткування. 
За результатами документальної перевірки, оформленої актом №7163/17-00-07-08/ НОМЕР_1 від 17.03.2020, встановлено порушення позивачем частини 2 пункту 1 статті 7, частини п`ятої статті 8 Закону №2464-VІ в частині заниження суми єдиного внеску у сумі 54993,08 грн, що призвело до винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №12106/17000708 від 26.11.2021 на вказану суму та рішення №12105/17000708 від 26.11.2021 про застосування штрафних санкцій в розмірі 9231,36 грн.
Позивач скористалася процедурою адміністративного оскарження вимоги №12106/17000708 від 26.11.2021 та рішення про застосування штрафних санкцій №12105/17000708 від 26.11.2021.
Рішенням Державної податкової служби України від 11.02.2022 №1785/Б/99-00-06-02-01-09 вимога та рішення залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.
Таким чином, за обліковими даними позивача зі сплати ЄСВ станом на 30.04.2023 року за нею рахується борг в розмірі 63508,32 грн, з яких недоїмка в розмірі 54276,96 грн (54993,08 грн – 716,12 грн переплата) та штраф – 9231,36 грн.
Відповідно до частини 16 статті 25 Закону №2464-VI, пункту 13 розділу VІІ Інструкції №449 строк давності щодо стягнення сум недоїмки та штрафів не застосовується.
Тож Головне управління ДПС у Рівненській області на підставі облікових даних з інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, за якими на кінець календарного місяця (30.06.2023) за позивачем обліковувався борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску, керуючись пунктами 3, 4 розділу VI Інструкції №449, сформувало спірну вимогу про сплату боргу від 17.07.2023 на суму 63508,32 грн та надіслало її позивачу.
Колегія суддів зазначає, що спірною вимогою не нараховується недоїмка та не застосовується до позивача штраф, оскільки такі зобов`язання були застосовані вимогою про сплату боргу (недоїмки) №12106/17000708 від 26.11.2021 та рішенням про застосування штрафних санкцій №12105/17000708 від 26.11.2021, які у встановленому порядку не скасовані.
Щодо твердження апелянта про відсутність відповіді від ДПС України в частині оскарження позивачем ряду ППР, то такі обставини не впливають на суть даного спору, адже спірне зобов`язання зі сплати ЄСВ та штрафу виникло у позивача на підставі саме вимоги №12106/17000708 від 26.11.2021 та рішення про застосування штрафних санкцій №12105/17000708 від 26.11.2021. Перелічені в апеляційній скарзі ППР не були підставою формування вимоги №Ф-4730-1700У від 17.07.2023 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 63508,32 грн., а тому нерозгляд ДПС України скарги позивача в цій частині не впливає на законність формування спірної вимоги №Ф-4730-1700У від 17.07.2023.
Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає, що винесене судом першої інстанції рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування. 
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі № 460/372/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук