Головуючий І інстанції: Старосєльцева О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2024 р. 	Справа № 520/17763/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Черкаської митниці Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2024, по справі № 520/17763/23
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНЮ СІМ"  
до    Черкаської митниці Державної митної служби України                    
про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНЮ СІМ" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA902020/2023/000002/2, № UA902020/2023/000001/2 від 05.01.2023.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 задоволено позов.
Визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA902020/2023/000002/2 від 05.01.2023.
Визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA902020/2023/000001/2 від 05.01.2023.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що документи, що були подані до митного оформлення містили розбіжності та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу та поставки товару, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено безпосередньо і в рішенні про коригування митної вартості.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, між ТОВ "АВЕНЮ СІМ" (покупець) та HEBEI WANLANDA AUTO PARTS CO. LTD (продавець) укладено контракт № WNLD0922 від 30.09.2022, відповідно до якого позивач придбає товар в кількості і за цінами, вказаними в додатках, що додаються до контракту і є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п 3.4 контракту продавець поставляє товар на умовах FOB м. Нінбо, Китай згідно "Інкотермс 2010", якщо інше не обумовлено у додатках.
Згідно з п. 4.2 контракту умови оплати вказуються у додатках на поставку конкретної партії товару, що є невід`ємною частиною цього контракту.
На виконання умов Контракту, з метою поставки партії товару продавцем було складено аркуш пакування № KH96W2201-PL від 26.10.2022, прайс-лист № б/н від 13.10.2022 та Інвойс № KH96W2201-PI від 26.10.2022.
28.10.2022 сторонами контракту укладено додаткову угоду № 1/1, в якій міститься інформація про товар, який поставляється за контрактом.
13.11.2022 разом із Коносаментом № BW22110013G та вищезазначеними документами продавець передав до перевезення 1934,79 кг товару.
Транспортно-експедиторські послуги із морського перевезення товару до митної території України надано ТОВ "Діамантекс" відповідно до договору транспортно-експедиторського обслуговування № ST24/10-22 від 24.10.2022, довідки про транспортні витрати № 25175-G від 28.12.2022 та рахунку-фактури № 69 від 20.12.2022, рахунку-фактури № 76 від 28.12.2022.
Оплата товару здійснена позивачем 13.10.2022 у розмірі 3255,00 дол. США.
З метою митного оформлення вказаного товару 05.01.2023 позивачем до митного органу подано митну декларацію типу ІМ-40 ДЕ №23UA902020200058U9, за якою в режимі імпорт задекларовано товари: - товар № 1 "Фільтри повітряні для двигунів внутрішнього згорання автомобілів (фільтри забору повітря для двигунів внутрішнього згорання), не для військового призначення", задекларована позивачем митна вартість за одиницю товару 3,0067 USD/кг; - товар № 2 "Фільтр очищення повітря салону легкового автомобіля", задекларована позивачем митна вартість за одиницю товару 7,2460 USD/кг.
Митним органом декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
05.01.2023 декларантом повідомлено митницю про відсутність додаткових документів.
Черкаською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA902020/2023/000002/2 від 05.01.2023, в обґрунтування якого зазначено наступне:
- задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше. У результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, було встановлено по товару №1: рівень митної вартості товару згідно ЄАІС - 8,01 дол. США/ кг., задекларований рівень митної вартості - 3,0067 дол. США/кг. (джерело: МД від 21.11.2022р. №UA500020/2022/019961); по товару №2: рівень митної вартості товару згідно ЄАІС - 8,01 дол. США/ кг., задекларований рівень митної вартості - 7,2460 дол. США/кг. (джерело: МД від 18.11.2022р. №UA100060/2022/161276);
- зазначені при митному оформленні документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
- банківський платіжний документ від 13.10.2022 № б/н не завірений належним чином уповноваженим банком, також банківський платіжний документ містить посилання лише на контракт та доповнення до контракту, що не дає змоги ідентифікувати платіжні документи з даною поставкою;
- не надано копію експортної митної декларації країни відправлення;
- не надано документів щодо страхування вантажу та не надано інформації імпортера щодо відсутності такого;
- не надано у повному обсязі документально підтверджені відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості товару.
Також Черкаською митницею Державної митної служби України видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA902920/2023/000004 від 05.01.2023.
В подальшому позивач подав скореговану митну декларацію від 05.01.2023 № 23UA902020200078U8, за якої товар було випущено до вільного обігу на території України.
Також, між ТОВ "АВЕНЮ СІМ" (покупець) та Ruian Anma Filter Co, Ltd (продавець) укладено контракт № ANMA0519AV-UА від 13.05.2019, відповідно до якого позивач придбає товар в кількості і за цінами, вказаними в додатках, що додаються до контракту і є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п 2.1 контракту ціни на товар встановлюються на умовах FOB м. Нінбо, Китай згідно "Інкотермс 2010", якщо інше не обумовлено у додатках на поставку конкретної партії товару, що є невід`ємною частиною цього контракту.
Згідно з п. 4.2 контракту умови оплати вказуються у додатках на поставку конкретної партії товару, що є невід`ємною частиною цього контракту.
На виконання умов контракту з метою поставки партії товару продавцем було складено аркуш пакування № AM210872-PL від 25.10.2022, прайс-лист № б/н від 13.10.2022 та інвойс № АМ210872-РІ від 25.10.2022.
13.11.2022 разом із коносаментом № BW22110013A та вищезазначеними документами продавець передав до перевезення 2734,7 кг товару.
Транспортно-експедиторські послуги із морського перевезення товару до митної території України надано ТОВ "Діамантекс" відповідно до договору транспортно-експедиторського обслуговування № ST24/10-22 від 24.10.2022, довідки про транспортні витрати № 25175-А від 28.12.2022 та рахунку-фактури № 69 від 20.12.2022, рахунку-фактури № 76 від 28.12.2022.
Оплата товару здійснена позивачем 30.09.2021 та 21.12.2022 у розмірі 3217,00 дол. США. та 7341,20 доларів США на розрахунковий рахунок продавця.
З метою митного оформлення вказаного товару 05.01.2023 позивачем до митного органу подано митну декларацію типу ІМ-40 ДЕ №23UA902020200057U0, за якою в режимі імпорт задекларовано товар № 1 "Обладнання для фільтрування палива чи мастил у двигунах внутрішнього згорання до легкових автомобілів", задекларована позивачем митна вартість за одиницю товару 4,0727 USD/кг.
Митним органом декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
05.01.2023 декларантом повідомлено митницю про відсутність додаткових документів.
Черкаською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA902020/2023/000001/2 від 05.01.2023, в обґрунтування якого зазначено наступне:
- задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше. У результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, було встановлено по товару №1: рівень митної вартості товару згідно ЄАІС - 4,0727 дол. США/ кг., задекларований рівень митної вартості - 6,71 дол. США/кг. (джерело: МД від 18.11.2022р. №UA500020/2022/019889);
- зазначені при митному оформленні документи містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
- наданий свіфт від 30.09.2021 не завірений у встановленому порядку уповноваженим банком; зазначені в свіфт суми оплати не відповідають умовам оплати та сумам, які визначені в контракті від 13.05.2019 № ANMA0519AV-UA та додатку 11/1 від 24.10.2022; реквізити покупця не відповідають реквізитам покупця, зазначеним в контракті від 13.05.2019 № ANMA0519AV-UA та додатках до нього, які надані митні до митного оформлення. В зв`язку з зазначеним наданий до митного оформлення банківський документ не можливо ідентифікувати як документ що стосується оплати оцінюваного товару;
- не надано відповідні технічні специфікації заводу виробника щодо партії оцінюваного товару;
- не надано документів щодо страхування вантажу та не надано інформації імпортера щодо відсутності такого;
- не надано митниці у повному обсязі документально підтверджені відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості товару.
Також Черкаською митницею Державної митної служби України видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA902920/2023/000005 від 05.01.2023.
В подальшому позивач подав скореговану митну декларацію від 05.01.2023 № 23UA902020200080U0, за якої товар було випущено до вільного обігу на території України.
Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача є неправомірними, оскільки позивачем до митного оформлення надано всі необхідні документи, які підтверджують правомірність та обґрунтованість застосування ним першого методу визначення митної вартості товару.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч. ч 2, 3, 5 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 57 Митного кодексу України при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.
Колегія суддів зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 19.03.2019 по справі № 810/4116/17, від 13.10.2020 по справі № 826/13139/15.
При цьому, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі № 809/1469/16, від 01.04.2021 по справі № 260/695/19.
Судовим розглядом встановлено, що митне оформлення товару здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору).
Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.
Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст. 64 Митного кодексу України.
Рішення митного органу про коригування митної вартості прийняті з огляду на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, не надано всіх витребуваних додаткових документів, подані декларантом, документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.
Судовим розглядом встановлено, що з метою митного оформлення зазначеного товару позивачем до митного органу подано митні декларації, у якій митна вартість розрахована за основним методом - ціною (договору) контракту.
У свою чергу відповідач за результатами опрацювання документів надіслав позивачу повідомлення про те, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 Митного кодексу України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.
Запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
На виконання вимог митного органу позивачем було повідомлено, що всі наявні в декларанта документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару були подані разом з митною декларацією, надати інші додаткові документи немає можливості.
Так, загалом позивач з метою митного оформлення товару надав:
- щодо митної декларації №23UA902020200058U9: аркуш пакування № KH96W2201-PL від 26.10.2022, інвойс № KH96W2201-P1 від 26.10.2022, коносамент № BW22110013G, автотранспортну накладну № 430, декларацію про походження товару № KH96W2201-PI від 26.10.2022, квитанцію про переказ грошових коштів від 13.10.2022, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 69 від 20.12.2022, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 76 від 28.12.2022, довідку про транспортні витрати № 25175-G від 28.12.2022, прайс-лист виробника товару № б/н від 13.10.2022, контракт № WNLD0922 від 30.09.2022, додаток № 1 до контракту від 30.09.2022, додаткову угоду № 1/1 до контракту від 28.10.2022, договір про надання послуг митного брокера № 17 від 21.03.2019, договір (контракт) про перевезення № ST24/10-22 від 24.10.2022;
- щодо митної декларації №23UA902020200057U0: аркуш пакування AM210872-PL від 25.10.2022, інвойс № АМ210872-РІ від 25.10.2022, коносамент № BW22110013А, автотранспортну накладну №430, Декларацію про походження товару № AМ210872-PI від 25.10.2022, квитанцію про переказ грошових коштів від 30.09.2021, квитанцію про переказ грошових коштів від 21.12.2022, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 69 від 20.12.2022, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 76 від 28.12.2022, довідку про транспортні витрати № 25175-А від 28.12.2022, прайс-лист виробника товару № б/н від 13.10.2022, контракт № ANMA0519AV-UA від 13.05.2019, додаток № 11 до контракту від 30.09.2021, додаткову угоду № 3 до контракту від 18.12.2020, додаткову угоду № 11/1 до контракту від 24.10.2022, договір про надання послуг митного брокера № 17 від 21.03.2019, договір (контракт) про перевезення № ST24/10-22 від 24.10.2022.
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, надані позивачем документи містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.
Колегія судів зазначає, що у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, які є підставою для витребування відповідачем додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. Позивачем надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами контракту ціни за товар.
Стосовно доводів відповідача про те, що надані банківські платіжні документи містять посилання лише на контракт та доповнення до контракту, що не дає змогу ідентифікувати поставку, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до умов контракту № WNLD0922 від 30.09.2022 оплата за товар здійснювалася у доларах США на рахунок продавця за конкретно визначеними реквізитами або за реквізитами, які вказані в рахунках.
Таким чином, відповідно до погоджених між сторонами комерційних умов оплата за товар здійснюється виключно за платіжними реквізитами продавця без зазначення конкретної поставки.
Крім того, поставка товару відбувалася з урахуванням умов, визначених додатками до контрактів, зі змінами відповідно до додаткових угод, посилання на які присутні у платіжних дорученнях, що також дає змогу ідентифікувати поставки.
Щодо посилання митного органу на те, що надані свіфт, банківські платіжні документи не завірені у встановленому порядку уповноваженим банком, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 1.3. Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, що затверджене Постановою Правління НБУ № 216 від 28.07.2008, визначено, що вимоги цього Положення не поширюються на: операції з переказу коштів в іноземній валюті, які здійснюються за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем без відкриття рахунку клієнту та які здійснюються за дорученням інших банків; операції з використанням електронних платіжних засобів. 
Крім того, відповідно до п. 3.10 Положення № 216 банк після здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів надає платникові інформацію в письмовій або електронній формі про первісну суму переказу в іноземній валюті або масу банківських металів у тройських унціях, суму всіх витрат, яку сплатив платник за проведення цієї операції, тощо. На такому повідомленні проставлення штампів або підписів не передбачено.
Розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування здійснюються відповідно до глави 10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22.
Згідно з п. 10.1 Інструкції № 22 оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування.
Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», «телефонний банкінг», «платіжний застосунок» та інших систем дистанційного обслуговування.
Пунктом 10.5 Інструкції № 22 визначено, що під час здійснення розрахунків за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк» тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях.
Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу; електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань застосування електронного підпису в банківській системі України; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі «Допоміжні реквізити».
Таким чином, якщо сплату здійснено через банківський сервіс «Інтернет-банкінг», то роздрукована електронна квитанція, яка містить обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа, визначені п. 10.5 Інструкції № 22, є підтвердним документом, що посвідчує здійснену позивачем на рахунок продавця оплату за товар, що поставляється, і печаткою банку така не завіряється.
Отже, вказані митницею обставини не можуть бути підставою для коригування митної вартості придбаного позивачем товару.
З приводу посилань митного органу на ненадання позивачем копії експортної митної декларації країни відправлення, колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України визначено перелік обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких відсутній такий документ як митна декларація країни відправлення.
Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.
Отже, митна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення відноситься до переліку додаткових документів, надання яких може мати місце у випадку не підтвердження декларантом заявленої митної вартості документами, наведеними у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Щодо доводів стосовно ненадання технічної специфікації заводу виробника щодо партії оцінюваного товару, слід вказати, що в силу п. 6 ч. 3 с. 53 Митного кодексу України за наявності підстав митний орган може вимагати подання, зокрема, специфікацію виробника товару.
Втім, неподання такого документа саме по собі не може бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України передбачає, що додаткові документи на вимогу митного органу подаються за їх наявності в декларанта. А якщо певний додатковий документ на вимогу митного органу не поданий декларантом, то митний орган зобов`язаний навести обґрунтування, чому той чи інший документ необхідний для підтвердження складових митної вартості товару.
Так, установивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Однак, відповідачем при витребуванні вказаного документа у позивача наведені вище умови не дотримано.
Щодо доводів митного органу про не надання позивачем документів щодо страхування вантажу та інформації імпортера щодо відсутності такого, колегія суддів зазначає наступне.
За умовами контрактів № ANMA0519AV-UА від 13.05.2019, № WNLD0922 від 30.09.2022 поставка товару здійснювалась на умовах FOB Нінбо, Китай, Інкотермс 2010.
Згідно з Інкотермс 2010 умови постачання FOB передбачають, що товар, за рахунок продавця, що пройшов експортне митне оформлення, перевозиться в порт відвантаження та завантажується на борт судна зафрахтованого покупцем.
До обов`язків продавця віднесено надання рахунку-фактури за договором; доставка товару на борт судна у визначені договором терміни і місце; забезпечення покупця інформацією щодо правил перевезення; забезпечення експортного оформлення вантажу; упакування і промаркування вантажу; повідомлення покупця про те, що товар завантажений на судно.
До обов`язків покупця віднесено оплату товару згідно з умовами договору; надання продавцю дані щодо судна (назва, порт); несення всіх ризиків за товар після його розміщення на борту судна до вивантаження на складі покупця; оформлення й оплата перевезення вантажу з порту вивантаження.
Зазначені умови поставки не містять обов`язкової вимоги щодо здійснення страхування вантажу.
Натомість, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з п. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.
Втім, судовим розглядом встановлено, що у даному випадку страхування вантажу не здійснювалось, оскільки ні покупець, ні продавець товару не мали такого обов`язку, з огляду на що при визначенні митної вартості товару у даному випадку витрати на страхування не впливали, а отже доводи відповідача щодо ненадання позивачем відповідних документів є безпідставними.
Щодо доводів про ненадання документально підтверджених відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, колегія суддів зазначає наступне.
Так, транспортно-експедиторські послуги із морського перевезення товару до митної території України надавались ТОВ "Діамантекс" на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування № ST24/10-22 від 24.10.2022.
На підтвердження надання вказаних послуг позивачем до митного оформлення було надано: довідки про транспортні витрати № 25175-А, № 25175-G від 28.12.2022, рахунок-фактуру № 69 від 20.12.2022, рахунок-фактуру № 76 від 28.12.2022, коносаменти від 13.11.2022 № BW22110013A, № BW22110013G.
Пунктом 2.1.1 договору транспортно-експедиторського обслуговування № ST24/10-22 від 24.10.2022 передбачено, що ТОВ "Діамантекс" має право укладати договори та угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/їхними агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за цим Договором.
Згідно з п. 3.1 договору транспортно-експедиторського обслуговування № ST24/10-22 від 24.10.2022 клієнт оплачує послуги експедитора, а також витрати та інші платежі, які будуть здійснені експедитором на користь клієнта та пов`язані з виконанням цього Договору, на умовах 100% передоплати на підставі виставленого експедитором рахунку.
Відповідно до довідок про транспортні витрати № 25175-А, № 25175-G від 28.12.2022 транспортні витрати складаються з транспортування вантажів по коносаментам від 13.11.2022 № BW22110013A та № BW22110013G за маршрутом Shanghai (China) - Constanta (Romania), з витрат по доставці на автомобільному транспорті за маршрутом Constanta (Romania) - митний кордон України (п/п Орлівка).
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.
Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.
Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Висновки щодо підтвердження вартості послуг експедитора сформовані Верховним Судом, зокрема, у постанові від 31.12.2019 по справі № 804/16553/14, згідно з якими у разі, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Також, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Пунктом 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема витрати на транспортування після ввезення.
Таким чином, зазначені посилання митного органу є необґрунтованими, оскільки із наданих позивачем первинних документів встановлено відповідність обставин надання та оплату послуг щодо транспортування товару умов, які передбачені договором транспортно-експедиторського обслуговування № ST24/10-22 від 24.10.2022, що не дає підстав для сумнівів у достовірності заявлених декларантом відомостей в цій частині.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не обґрунтовано наявності розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим оскаржувані рішення відповідача підлягають скасуванню.
Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.
Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.
Відповідач, посилаючись на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не зазначив митну вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Колегія суддів зазначає, що документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.
Враховуючи викладене вище, судова колегія, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає вірними висновки суду першої інстанції, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості.
В свою чергу, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.
Враховуючи викладене, спірні рішення про коригування митної вартості товарів прийняті відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
З огляду на встановлені у справі обставини, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи апеляційного скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці Державної митної служби України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі № 520/17763/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    В.В. Катунов