ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10529/24 Справа № 204/12372/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:

В позові пред`явленому до суду 17 серпня 2023року, згідно поштового штемпеля, Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – АТ «Універсал Банк», Банк) виклало вимоги про стягнення з позичальника ОСОБА_1 заборгованості, що утворилася станом на 14 червня 2023року в розмірі 37 116,04грн, що складається з тіла кредиту. Існування такої заборгованості Банк пов`язував із неналежним виконанням з боку відповідача зобов`язань взятих на підставі кредитного договору № б/н від 28 серпня 2020року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Суд першої інстанції виходив з того, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 висловила вимогу про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. 
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив письмові докази та не встановив дійсні обставини справи. 
Вказує, що АТ «Універсал Банк» не було доведено факту погодження усіх істотних умов договору з відповідачем. Також відсутні докази отримання банківської картки та суми кредитного ліміту.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідачки, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з огляду на доводи апеляційної скарги та межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

28 серпня 2020року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 була підписана анкета - заява до договору про надання банківських послуг. Згідно якої відповідач просила відкрити поточний рахунок на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму зазначену в мобільному додатку (а.с.10).

На підставі укладеного договору, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про розмір встановленого ліміту, виданої заступником голови правління АТ «Універсал Банк» Акуленко Ю.Ю. від 14 листопада 2023року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

З наданої позивачем виписки по особовому рахунку за період з 28 серпня 2020року по 14 червня 2023року вбачається, що відповідачка користувалася грошовими коштами (а.с.89-99).

Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості, станом на 14 червня 2023року у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 37 116,04грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 37116,04грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір підписано відповідачкою з використанням електронного підпису, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами в період з 28 серпня 2020року по 10 березня 2022року та періодично здійснювала їх часткове погашення, тим самим визнала факт існування договірних зобов`язань з АТ «Універсал Банк». ОСОБА_1 , будучи обізнаною з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Перевіривши оскаржуване рішення апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог законодавства щодо законності і обґрунтованості рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України “Про електронну комерцію” № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга – переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

З матеріалів справи убачається, що 28 серпня 2020року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» (а.с.10).

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (пункт 1).

Згідно з пунктом 3 Анкети-заяви відповідач беззастережно погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням Анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису (пункт 6).

Згідно з пунктом 9 Анкети-заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

До Анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (а.с.15-25).

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором про надання банківських послуг “Monobank” від 28 серпня 2020року станом на 14 червня 2023року, яка становить 37 116,04грн, що складається з тіла кредиту (а.с.13-14).

Відповідно до довідки про наявність рахунку від 14 листопада 2023року, вбачається, що ОСОБА_1 має рахунок у АТ “Універсал Банк” № НОМЕР_2 та картку до цього рахунку НОМЕР_1 , яка активна (а.с.99). 

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту за карткою ОСОБА_1 НОМЕР_1 , їй було встановлено кредитний ліміт 10 000грн 28 серпня 2020року, який в подальшому декілька разів змінювався, востаннє 18 грудня 2021року до 30 000,00грн (а.с.100). 

Встановлено, що кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , у тому числі Анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальнику ОСОБА_1 через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису ОСОБА_1 .

У підписаній Анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Після підписання Анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Вищевказане спростовує доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Універсал Банк» не було доведено факту погодження усіх істотних умов договору з відповідачем. 

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідачка користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору (а.с.84-87).

Відповідачка здійснювала розрахунки з використанням кредитної картки позивача у різних магазинах, поповнювала рахунок мобільного телефону, переказувала кошти на інші рахунки, знімала готівку. Водночас відповідачем були здійснені платежі на користь банку на загальну суму 42 301,72грн, що також відображено у виписці по рахунку, та свідчить про обізнаність та розуміння відповідачки, що кошти, які вона використовує для здійснення розрахунків, надані їй банком на зворотній основі та підлягають поверненню банку (а.с.84-87).

Сукупність вищевикладених обставин свідчить, що саме відповідачка користується кредитною карткою, виданою позивачем на підставі анкети-заяви від 28 серпня 2020року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази отримання банківської картки та суми кредитного ліміту є необґрунтованими. 

Відповідачка ОСОБА_1 не надала суду доказів, які спростовували б наявність у неї заборгованості перед АТ «Універсал Банк». 

Встановивши зазначені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами у справі укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту або відсотків матеріали справи не містять.

Так, в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між сторонами кредитного договору, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, користувався цими кредитними коштами, однак їх не повернула, зокрема в порядку частини другої статті 530 ЦК України, що зумовило виникнення у відповідачки перед позивачем заборгованості за тілом кредиту, що підтверджується підписаною відповідачем Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг, розрахунком заборгованості та іншими доказами.

Тож, на підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту. 

       Разом з тим, як вбачається з виписки про рух коштів по картці відповідачки, нараховані банком відсотки у розмірі 17 964,31грн за користування кредитом зараховувались позивачем до тіла кредиту.

       В суму тіла кредиту 37 116,04грн, яку просив стягнути позивач, входять і відсотки, які були нараховані відповідачці, що підтверджується також розрахунком заборгованості.

       Разом з цим, банк про стягнення заборгованості за відсотками у позові не просив.

       Позивачем не надано доказів про наявність у нього права погашати заборгованість за процентами за користування кредитом шляхом відповідного збільшення розміру заборгованості за тілом кредиту.

       У відзиві на апеляційну скаргу банк не надає жодних пояснень щодо зарахування позивачем заборгованості по відсоткам у заборгованість за тілом кредиту, не посилається на будь-яку умову кредитного договору тощо.

       Отже, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за частиною тіла кредиту, яка фактично є відсотками.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг “Monobank” від 28 серпня 2020року станом на 14 червня 2023року за тілом кредиту є обґрунтованими лише в розмірі 19 151,73 грн ( 37 116,04грн - 17 964,31грн).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення слід змінити, зменшивши заборгованість за тілом кредиту до стягнення з 37 116,04грн до 19 151,73грн. 

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які в цій справі складаються із судового збору, апеляційний суд виходить з наступного.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини десятої статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Універсал банк» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу позову у розмірі 1 384,93 грн (19151,73 /37116,04 х 2 684,00 = 1 384,93).

Відповідно, з позивача АТ «Універсал банк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 558,88 грн (17964,31/ 37116,04 х 3220,80 = 1 558,88). 

Отже, застосовуючи частину десяту статті 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат, слід стягнути з АТ «Універсал банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 173,95 грн ( 1 558,88 — 1 384,93). 

Таким чином, рішення суду підлягає зміні в частині загальної суми заборгованості за кредитом та скасуванню в частині стягнення судового збору.

       Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

                                                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг у сумі 37 116,04грн, змінити, зменшивши заборгованість за кредитом до стягнення з 37 116,04грн до 19 151,73грн.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» судового збору - скасувати. 

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 173,95 грн.

В решті рішення суду залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2024року.

Судді: