Справа № 368/588/24                                          Головуючий в суді І інстанції Кириченко В.І.
Провадження № 33/824/4606/2024                    Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
7 листопада 2024 року                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,
За участі секретаря судового засідання Савченко К.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 14 серпня 2024 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя - АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                                                  ВСТАНОВИВ:      
                                                
Постановою Кагарлицького районного суду Київської області  від 14 серпня 2024 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що 10 квітня 2024 року о 22 годині 40 хвилин в м. Кагарлик по вул. Столична Обухівського району Київської області керував автомобілем Opel Kadet д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з у встановленому законом порядку зі згоди водія під відеозапис за допомогою спеціального приладу Драгер 6810, результат 2.21 проміле, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою захисник ОСОБА_1 - адвокат Клапчук Ф.П. звернувся до суду з апеляційною скаргою.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність та необґрунтованість постанови судді та необхідність її скасування.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що прилад Drager Alcotest 6810 ARBL-0646, за допомогою якого проводився огляд щодо ОСОБА_1 , не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, оскільки зазначені прилади, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.
Вказує, що TOB «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» є уповноваженим представником та офіційним ексклюзивним дистриб`ютором виробника концерну Drager safety AG & Co. KGaA (Німеччина) в Україні з постачання, введення в обіг та продажу приладів алко- та наркодіагностики і витратних матеріалів до них, має відповідні сертифікати та надає послуги ексклюзивного сертифікованого сервісного центру для гарантійного та післягарантійного сервісного технічного обслуговування, градуювання і повірки приладів, зокрема, газоаналізаторів для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6810. 
Згідно з відповіддю на адвокатський запит ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» №25-01 від 16.01.2024 року, «з 15.08.2023 до цього часу прилад газоаналізатор Drager Alcotest 6810 серійний заводський №ARBI-0646 до уповноваженого сертифікованого сервісного центру Drager не надходив та, відповідно, не обслуговувався, що є порушенням керівництва з експлуатації». В відповіді на запит повідомлено також наступне: «Наша Компанія, як уповноважений представник виробника Drager в Україні; повідомляє, що за таких обставин прилад Drager Alcotest 6810 серійний заводський №ARBI 0646 не має підстав використовуватись з 15.08.2023 (через необхідність здійснити операції «Сервісне технічне обслуговування», «Градуювання» та, відповідно, «Повірка», газоаналізатора, через 6 місяців, починаючи з 15.02.2023, у тому числі: діагностику та контроль функціонування, тестування всіх вузлів приладу та програмного забезпечення, аналіз повідомлень про несправності (якщо наявні) та усунення помилок, усунення дрібних несправмностей, що не потребують заміни елементів та вузлів, перевірка пристрою відбору проб та налаштування параметрів сенсора (за необхідності) датчиків потоку, температури з метою) отримання допустимої похибки вимірювання попередня перевірка точності вимірювання Drager Аcotest. У зв`язку з тим, що з 15.08.2023 року до цього часу прилад Drager Alcotest 6810 серійний заводський №ARBI-0646 до уповноваженого сервісного центру Drager нашої Компанії ненадходив та, відповідно, не обслуговувався, а також через вік приладу (більше 12 років), не здійснено заміну сенсору (рекомендовано виробником кожні 5 років), у такому стані прилад може давати похибки, що суттєво можуть перевищувати нормативні, а цей процес може мати випадковий характер. Для довідки, навіть сучасні прилади мають максимальний розрахунковий термін роботи 10 років. Реальний термін служби кожного конкретного приладу є індивідуальним та залежить від багатьох чинників».
Вважає, що наведене свідчить про те, що органом поліції були допущені суттєві порушення встановленої процедури, а наявний в матеріалах справи результат огляду на стан сп`яніння не є належним та допустимим доказом в розумінні КУпАП та не підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги також вказує, що станом на час розгляду даної справи відсутні докази своєчасного здійснення сервісного технічного обслуговування, градуювання газоаналізатора, за допомогою якого здійснювався огляд ОСОБА_1 .
Зазначає, що якість відеозапису, який міститься в матеріалах справи, є неналежною, що не дає можливості однозначно встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Так, з вказаного відео неможливо ідентифікувати особу водія, а також сам відеозапис є дуже затемненим, через що неможливо розібрати що відбувається на місці події.
Окрім того, вказаний відеозапис не містить моменту зупинки транспортною засобу працівниками поліції, що саме по собі свідчить про відсутність належних доказів, керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 та, як наслідок, - вчинення ним адміністративного правопорушення.
Зазначає, що сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , а обставини, викладені у протоколі, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б беззаперечно свідчили про його вину і не викликали сумнівів.
На підставі вищевикладеного просить постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 14 серпня 2024 рокускасувати, провадження в справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Крім того, захисник ОСОБА_1 - адвокат Клапчук Ф.П. просить поновити строк на оскарження постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 14 серпня 2024 року. Вказує, що захисник  ОСОБА_1 - адвокат Клапчук Ф.П. не був присутній під час проголошення оскаржуваної постанови. Копію постанови від 14 серпня 2024 року було отримано захисником лише 20 серпня 2024 року, вказане підтверджується матеріалами справи, а саме розпискою (а.с. 68).
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_1 - адвокат Клапчук Ф.П. про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови захисник ОСОБА_1 - адвокат Клапчук Ф.П. пропустив з поважних причин, а тому суд вважає за необхідне поновити цей строк.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Клапчук Ф.П.апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити. 
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 019582 від 10 квітня 2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
- роздруківкою приладу «Драгер», згідно якого вбачається, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 становить  2,21 ‰;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- актом вилучення посвідчення водія;
- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу;
- рапортом працівників поліції;
- відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому відображено події, що відбувалися 10 квітня 2024 року.
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності - також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9. «а» ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційна скарга ОСОБА_1  не містить обґрунтованих доводів, які б вказували на незаконність ухваленого судом рішення.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 7 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 6 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 листопада 2015 року.
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності  ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що огляд проведено не сертифікованим приладом, суд зазначає про таке.
У відповідності до вимог Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002 (в редакції, що діяв на момент видачі сертифікатів), сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та сертифікати відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу видавалися спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (далі ЦОВМ) іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам України для:
- офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями;
- офіційного підтвердження відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та їх подальшого ввезення на територію України партіями.
Згідно цього Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру. Термін чинності сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу визначався строком дії результатів державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки, який становив 3 роки.
Засіб вимірювальної техніки Drager Alcotest 6810 затверджений в Україні в установленому законодавством порядку і занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (Реєстраційний №У788-13) та мав необхідні дозвільні документи щодо його ввезення на митну територію, реалізації та застосування в Україні, а саме: сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу №UA-M/2-4241-2013 від 17 липня 2013 рок.
Таким чином, вищенаведене дає підстави для висновку, що виданий фірмі DragerSafetyAG&Co.KGaA, Німеччина вищевказаний сертифікат, який втратив чинність 20 лютого 2016 року, надавав DragerSafetyAG&Co.KGaAта ТОВ "АТЗТ Компанія "СатурнДейта Інтернешенл", як офіційному представнику DragerSafetyAG&Co.KGaA в Україні, право на ввезення такого типу ЗВТ на митну територію України у межах строку дії сертифікатів та жодним чином не створював прав чи обов`язків для третіх осіб.
Оформлення Декларації про відповідність газоаналізатора "Драгер Alcotest 6810" в період з 2007 року по 2014 рік не передбачалось діючим на той час законодавством України. Не поширюється на даний газоаналізатор, як на вимірювача вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується і дія Технічного регламенту законодавчо регульованих ЗВТ, що затверджені постановою КМУ №94 від 13.01.2016 року, тому що газоаналізатори "Драгер Alcotest 6810" з 2014 року офіційно в Україну не постачаються, вже перебувають в експлуатації і не вводяться в обіг на ринку України вперше.
Згідно листа заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року, наданого на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (який є загальнодоступним), використання медичних виробів Газоаналізатори "Драгер Alcotest 6810", які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, а закінчення терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та ведення в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені в експлуатацію використовувались у практиці.
Крім того, наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» встановлено, що газоаналізатори "Драгер Alcotest 6810"виробник DragerAlcotest Safety AG and Со.КgaA, Revalatrasse 1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.
Таким чином, вказаний газоаналізатор дозволений МОЗ України має свідоцтво про державну реєстрацію та сертифікат відповідності, а також відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.
Відповідно до пункту 5 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 0911.2015 року, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних на підтвердження вимоги ОСОБА_1 надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, працівники поліції не зобов`язані надавати сертифікат та свідоцтво для ознайомлення без вимоги особи, яка підлягає огляду.
Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Доводи в тій частині, що огляд проведено засобом, який не міг використовуватись у період з 15 серпня 2023 року, апеляційний суд відхиляє та вказує про таке.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Стаття 27 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки, відповідно до якої калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання. Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.
Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.
У Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", яке є офіційним представником виробника, на медичні вироби "Газоаналізатори Drager Alсotest", зокрема газоаналізатор "Drager "Alcotest 6810". На офіційному сайті ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики Drager зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій "Сервісне технічне обслуговування", "Градуювання та "Повірка" принаймні 1 раз на 12 місяців.
Максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "Градуюванням" та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
З даних чеку убачається, що останнє калібрування проведено 20 лютого 2024 року.
Огляд ОСОБА_1 проведено 10 квітня 2024 року, тобто протягом року з моменту проведення калібрування пристрою, відтак технічний прилад «Drager Alcotest 6810 ARBL 0646», яким проведено огляд, є сертифікований.
Доводи апеляційної скарги про, те що якість відеозапису, який міститься в матеріалах справи, є неналежною, що не дає можливості однозначно встановити вину ОСОБА_1 , а також посилання на те, що відеозапис не містить моменту зупинки транспортного засобу працівниками поліції, що саме по собі свідчить про відсутність належних доказів, керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 , суд відхиляє оскільки вказане спростовується відеозаписом та іншими доказами в сукупності.
 З відеозапису, що міститься в матеріалах справи  зафіксовано перебіг подій з моменту зупинки транспортного засобу Opel Kadet д.н.з. НОМЕР_1  до моменту складення адміністративних матеріалів.
На відрізку часу 00:00 - 00:10 зафіксовано рух патрульного автомобіля за транспортним засобом Opel Kadet. На відрізку часу 00:43 транспортний засіб зупинено за допомогою спеціальних сигналів (відеозапис VID_20240410_224006). На відрізку часу 0:35 хвилин працівник поліції повідомляє  ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, а саме неосвітлений номерний знак в темну пору доби. Надалі зафіксовано спілкування  ОСОБА_1 та працівників поліції (відеозапис 0000000_00000020240410215118_0026).
Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам захисту, викладеним у суді першої інстанції. При цьому, суд першої інстанції надав оцінку кожному доводу захисника та обґрунтовано їх відхилив.
Матеріали справи містять докази відмови від підписання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №019582 та акта вилучення посвідчення водія від 10 квітня 20204 року. Однак доказів незгоди із самим результатом відсутні.
На відрізку часу 02:45  ОСОБА_1  запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Не вбачається, що водій  ОСОБА_1 не погодився з результатами проведеного тесту, оскільки, як убачається з відеозапису (08:06)   ОСОБА_1 вказав, що з результатами згоден, на запитання поліцейської, що вживали, вказав «зранку пив самогонку» та пропонував поліцейським врегулювати ситуацію. 
При цьому, при перегляді справи апеляційним судом було з`ясовано, що ОСОБА_1 після вказаних подій у самостійному порядку до лікарні також не звертався.
Відтак, доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими ст.266 КУпАП є недоведеними.
Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що зводяться до незгоди апелянта з висновками і постановою суду першої інстанції, та розцінюються апеляційним судом як намагання уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Отже, наведені апелянтом аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суддею першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, постанова судді Кагарлицького районного суду Київської області від 14 серпня 2024 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
 ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кагарлицького районного суду Київської області  від 14 серпня 2024 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області  від 14 серпня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

  Суддя                                                                                         Т.О. Писана