УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 вересня 2024 року 
м. Київ
справа № 444/1446/22
провадження № 51-2674км24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022141400000237 від 10 червня 2022 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Цим же вироком  ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України останніхзвільнено від відбування призначеного їм покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням на кожного з них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
За встановлених судом фактичних обставин, які детально викладено у вироку, 10 червня 2022 року близько 11:45 ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з  ОСОБА_7 , перебуваючи всередині магазину за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, в умовах воєнного стану викрав належні ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3500 грн, що знаходились в сумочці біля прилавку, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану вище суму.
Львівський апеляційний судухвалою від 22 лютого 2024 рокуапеляційну скаргу прокурора задовольнив, а вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року в частині призначення покарання скасував, ухвалив новий вирок, яким ОСОБА_6 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_6 повністю приєднав невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09 грудня 2021 року і остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та 30 днів. Зарахував ОСОБА_6 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення тримання під вартою з 10 червня по 27 вересня 2022 року.
Цим же вироком ОСОБА_7 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Зарахував ОСОБА_7 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення тримання під вартою з 10 червня по 27 вересня 2022 року.
В решті вирок місцевого суду залишив без змін.
 
Вимоги й доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок незастосування до нього приписів ст. 75 КК України та просить скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 не заперечувала щодо закриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 у зв`язку зі смертю останнього.
Захисник ОСОБА_9 у письмовій заяві просила закрити касаційне провадження у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 .
Мотиви Суду
19 вересня 2024 року на адресу Суду надійшло повідомлення Львівської установи виконання покарань № 19 про те, що засуджений  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 11 липня 2024 року).
Так, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів встановила, що рішення судів попередніх інстанцій було оскаржено в касаційному порядку засудженим ОСОБА_6 . Проте на час розгляду касаційної скарги останній помер, що робить касаційне провадження безпредметним у зв`язку з неможливістю застосування до останнього будь-яких кримінально-правових наслідків.
Висновок щодо здійснення касаційного провадження у зв`язку зі смертю засудженого сформульовано в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 761/33482/16-к, відповідно до якого у випадку смерті засудженого відкрите за його скаргою касаційне провадження підлягає закриттю, крім випадків, якщо воно з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 КПК України, є необхідним для реабілітації померлого або з метою захисту прав, свобод чи інтересів інших осіб.
У правовій науці та правозастосовній практиці під реабілітацією особи розуміється її виправдання або закриття кримінального провадження на реабілітуючих підставах, що передбачає існування певних підстав для цього.
Так, зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що останній не оскаржував рішення судів попередніх інстанцій з підстав неправильної кваліфікації його дій та недоведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, а лише порушував питання щодо можливості його звільнення від відбування покарання з випробуванням із призначенням іспитового строку.
Після смерті ОСОБА_6 ні близькі родичі, ні члени його сім`ї до цього часу не зверталися до Суду із заявами про розгляд кримінального провадження стосовно нього у зв`язку з необхідністю його реабілітації.
Ураховуючи зазначене, та у зв`язку з відсутністю підстав для вирішення питання щодо реабілітації ОСОБА_10  у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає підстав для продовження касаційного провадження за його касаційною скаргою. 
За наведених обставин, а також з огляду на висновки, викладені у вищезазначеній постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, суд касаційної інстанції вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_10  підлягає закриттю.
Керуючись статтями 369, 434, 441 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3