ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
09 жовтня 2024 року
м. Київ
 
справа № 370/660/21
провадження № 61-10167св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Голуб С. А., Таргоній Д. О.,
Короткий зміст позовних вимог
1.            У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
2.            Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 000 грн боргу.
3.            У лютому 2024 року з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду звернувся представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .
4.            Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 є правонаступником померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
5.            За життя ОСОБА_2 їй не було відомо про наявність у провадженні в Макарівському районному суді Київської області справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та наявність ухваленого по справі рішення.
6.            Вважав, що померлий відповідач не вчиняв жодної процесуальної дії у цій справі, оскільки всі підписи, які містяться у заявах до суду, виконані не ним, а іншою особою.
7.            Вказано, що рішення суду впливає на права та обов`язки спадкоємиці ОСОБА_3 , оскільки вона має відповідати за борги померлого батька після його смерті.
8.            Посилався на те, що ОСОБА_2 не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду у судове засідання він не з`являвся. 
9.            Зазначав, що ОСОБА_5 не укладав з позивачем договір позики, не отримував від позивача грошові кошти, не підписував відповідь на претензію. Підписи на цих документах виконані не відповідачем, а іншою особою.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
10.         Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики закрито.
11.         Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалися питання про права, інтереси або обов`язки ОСОБА_3 . Крім того, судом зазначено, що ОСОБА_3 набула повноважень спадкоємця майна померлого ОСОБА_2 після ухвалення оскаржуваного судового рішення, набрання ним законної сили та його примусового виконання.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
12.         У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .
13.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
14.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
15.         У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
16.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку щодо закриття апеляційного провадження у справі з підстав, що апеляційна скарга подана особою, яка не брала участі у розгляді справи, оскільки апеляційна скарга не обґрунтовувалася такою підставою (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України), натомість ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, як правонаступник учасника справи, без належного повідомлення якого розглянуто справу судом першої інстанції, тобто на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України; суд апеляційної інстанції не врахував висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
17.         У вересні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від ОСОБА_1 , у якому вказано, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
18.         У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
19.         Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 000 грн боргу.
20.         У лютому 2024 року з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду звернувся представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .
21.         Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики закрито.
Позиція Верховного Суду
22.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
23.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
24.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
25.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
26.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
27.         Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
28.         Враховуючи те, що оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалися питання про права, інтереси або обов`язки ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
29.         Колегія суддів не може погодитись із висновком апеляційного суду з огляду на таке.
30.         У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
31.         Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
32.         Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
33.         Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
34.         Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
35.         Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.
36.         Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, вказував, що ОСОБА_3 є правонаступником померлого ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.
37.         Натомість суд апеляційної інстанції, відкриваючи провадження у справі та ухвалюючи оскаржуване судове рішення, виходив з того, що ОСОБА_3 звернулась із апеляційною скаргою як особа, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки вирішив місцевий суд.
38.         Разом із тим, суд апеляційної інстанції не врахував, що ОСОБА_3 є правонаступником відповідача ОСОБА_2 , тобто є учасником справи, про що нею зазначалося в апеляційній скарзі, тому визначення апеляційним судом її процесуального статусу як особи, яка не брала участі у справі, і, відповідно, розгляд її апеляційної скарги за таких обставин є неправильним.
39.         З урахуванням вищевказаних порушень, допущених судом апеляційної інстанції, ухвала Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року не може вважатись законною і обґрунтованою.
40.         У частині шостій статті 411 ЦПК України визначено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
41.         Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, під час якого апеляційному суду належить врахувати вищевикладене, вирішити питання щодо відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 як правонаступника ОСОБА_2 , розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.
Керуючись статтями 400, 4110, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.
2.            Ухвалу Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович