ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року		Справа № 380/27199/23 пров. № А/857/16077/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року (суддя Кисельова О.Й., м.Львів), -
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (далі – ТОВ) звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (далі – Митниця) в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Митниці від 27.09.2023 №UA209000/2023/100606/2 про коригування митної вартості (далі – Рішення).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року позов задоволено. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару Митницею було встановлено, що документи, які  подані позивачем до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості. 
Позивач відзиву на апеляційні скарги не подав.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів. 
Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 03.10.2022 між ТОВ (Покупець) та Larchfield Limited (Продавець) укладений Контракт № 23 (далі - Контракт), відповідно до якого Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати на умовах Контракту Товари в асортименті та кількостях, зазначених в Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту.
На виконання вимог Контракту, відповідно до Інвойсу № 43858 від 29.07.2023 Покупець придбав у Продавця товар, загальною вартістю 22279,38 USD.
З метою митного оформлення вказаного товару, ТОВ 27.09.2023 подало до Митниці електронну митну декларацію № 23UA209230102647U6 (далі – МД), відповідно до якої до митного оформлення заявлений імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.
Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з МД в якості підстави для застосування основного методу були надані наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 МД: - пакувальний лист від 29.07.2023 № 3620; -рахунок-фактура (Інвойс) від 29.07.2023 № 43858; - коносамент від 29.07.2023 №DDSFE23070346C; - автотранспортні накладні б/н від 21.09.2023; - декларація про проходження товару від 29.07.2023 № 43858; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.09.2023 А230900023; - документ, що підтверджує перевезення товару від 22.09.2023 2023-12466; - документ, що підтверджує вартість страхування від 04.08.2023 № 15523080003834; - документ, що підтверджує вартість страхування від 21.09.2023 б/н; - зовнішньоекономічний договір від 03.10.2022 № 23; - договір на перевезення від 19.05.2020 №200036; - договір про перевезення від 03.07.2023 № 2351; - додаткова угода № 3 від 29.12.2022; - інформація виробника від 29.07.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Митниця надіслала повідомлення надати додаткові документи.
У свою чергу, Декларант на вимогу митного органу надав наступні документи:
- Інвойс від Shandong Fiberglass Group Corp. №SDFE3230704-3 від 23.07.2023;
- проформа Інвойс від Shandong Fiberglass Group Corp. №SDFE3230704-3 від 14.07.2023;
- Експортна декларація країни відправлення № 422720230000663047 від 26.07.2023;
- Платіжне доручення Larchfield Ltd б/н від 17.07.2023 на передплату (10 % від проформи; на три замовлення разом);
- Платіжне доручення Larchfield Ltd б/н від 28.08.2023 на доплату;
- Платіжна інструкція в іноземній валюті ТОВ № 305 від 13.09.2023;
- Прайс лист від Shandong Fiberglass Group Corp. б/н від 12.07.2023;
- Letter Price confirmation б/н від 29.07.2023;
- Letter Price confirmation б/н від 29.07.2023 (переклад укр.);
- Сертифікат про походження № С236722314500088 від 27.07.2023;
- Транспортна Заявка Альфатранс №12-75 (2K) Shandong Fiberglass від 20.07.2023;
- Транспортна Заявка Девік № 21-75 Shandong 2 avto від 14.09.2023;
- Транспортний Рахунок Девік № 797 від 21.09.2023;
- Транспортний Рахунок Девік № 800 від 21.09.2023.
27.09.2023 Митниця прийняла Рішення, у графі 33 якого було вказано:
«… - відповідно до відомостей, внесених до єдиного державного реєстру, засновником фірми ТОВ, являється фірма продавець - Larchfield Ltd. Таким чином, відповідно до вимог статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, покупець і продавець є пов`язаними особами. У зв`язку з цим Львівська митниця Держмитслужби має обґрунтовані підстави вважати, що така взаємозалежність вплинула на ціну оцінюваних товарів. Львівська митниця Держмитслужби має інформацію, що продаж подібних товарів між непов`язаними суб`єктами здійснюється за вищою митною вартістю. У зв`язку з цим митний орган має підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на ціну оцінюваних товарів;
- згідно наданих до митного контролю CMR від 21.09.2023 б/н у графах 16 та 23 зазначено що перевізниками є Gran Trans Cargo, проте за зазначеним маршрутом декларантом не надано платіжні документи та ін., що унеможливлює здійснити перевірку вартості таких послуг. Отже зазначена у рахунку на перевезення вартість фрахту викликає обґрунтовані сумніви щодо його величини; - у гр. 22 CMR міститься відтиск штампу відправника «Magazyn ATС Cargo», котре зареєстроване, як автотранспортне підприємство, автобаза. Проте, жодних документів, які б урегульовували зовнішньоекономічні відносини між суб`єктами не надано;
- у коносаменті від 30.08.2023 № DDSFE23070346С (нижній лівий куток) «Freight chargles» вказано «Freight collect», тобто фрахт оплачується у місці призначення, що суперечить умовах поставки CIF; - у вищезазначеному коносаменті вказано, що страхування здійснюється в порту – 29.07.2023, проте страховий поліс виставлений – 04.08.2023; - згідно п.2.1 зовнішньоекономічної угоди від 03.10.2022 № 23 зазначено, що пакування та маркування, входить у вартість продукції та зазначаються у інвойсі. Разом з тим у інвойсі від 29.07.2023 № 43858 такі складові вартості товару відсутні, таким чином не можливо перевірити формування ціни на товар, а відповідно правильність нарахування митної вартості товару.
На вимогу митного органу, декларантом надано банківський платіжний документ про факт оплати товару який оцінюється, посередницький інвойс, прайс лист виробника товару, митну декларацію країни експорту, рахунки на транспортні послуги та заявки на перевезення. Вищезазначені документи були враховані при проведенні митної оцінки товару. Декларантом надано - заявку №12/75 від 20.07.2023- де сума фрахту становить 2600 та 1600 дол. США до Гданську. Номер коносаменту, що вказано у експортній декларації країни відправлення не відповідає номеру коносаменту, що надана до митного оформлення. Сума зазначена у декларації країни відправлення (посередницька) становить-20367,34. Якщо додати витрати, які зазначені вище вартість даного вантажу становить (20367,34+2600+1600=24567.34 дол. США. Фактурна вартість зазначена в даній МД становить 22279,3800 дол. США.
Зважаючи на викладене застосовано метод 2 ґ (статті 64 Митного кодексу України (далі - МК). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару № 1 слугувала МД 23UA209190016171U4 від 31.03.2023 де вартість такого товару становить 1,6001 дол. США за кг (даного виду товару); Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.
Митниця відмовила у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформила Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/002484 (далі – Картка відмови).
Частиною першою статті 246 МК визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК).
Згідно з частиною першою статті 257 МК декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Статтею 49 МК передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК).
Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
За правилами частини другої статті 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із частиною третьою статті 54 МК за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09.07.2020 (справа № 804/5445/17), від 31.03.2020 (справа № 809/1858/16), від 15.02.2022 (справа № 826/12901/17).
Із матеріалів справи суд встановив, що митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною договору.
Для підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів декларант разом з МД надав товаросупровідні документи, зокрема: - пакувальний лист від 29.07.2023 № 3620; - рахунок-фактура (Інвойс) від 29.07.2023 № 43858; - коносамент від 29.07.2023 № DDSFE23070346C; - автотранспортні накладні б/н від 21.09.2023; - декларація про проходження товару від 29.07.2023 № 43858; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.09.2023 А230900023; - документ, що підтверджує перевезення товару від 22.09.2023 2023-12466; - документ, що підтверджує вартість страхування від 04.08.2023 № 15523080003834; - документ, що підтверджує вартість страхування від 21.09.2023 б/н; - зовнішньоекономічний договір від 03.10.2022 № 23; - договір на перевезення від 19.05.2020 №200036; - договір про перевезення від 03.07.2023 № 2351; - додаткова угода №3 від 29.12.2022; - інформація виробника від 29.07.2023.
В оскаржуваному Рішенні відповідач вказує передусім на те, що засновником фірми ТОВ є фірма продавець - Larchfield Ltd. Таким чином, відповідно до вимог ст. 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, Покупець і Продавець є пов`язаними особами. Відтак, митниця мала підстави вважати, що взаємозалежність між Продавцем та Покупцем вплинула на ціну товару, а декларант у наданих до митного оформлення та додаткових документах не зміг довести, що заявлена вартість товару наближена до однієї з вартостей, визначених частиною вісімнадцятою статті 58 МК, відповідно до вимог частини першої статті 58 основний метод не міг бути використаний для декларування митної вартості.
Наведені аргументи митного органу є необґрунтованими, з огляду на таке.
Згідно із частиною другою статті 58 МК метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.
Частинами четвертою-п`ятою статті 58 МК встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з частинами дванадцятою-п`ятнадцятою статті 58 МК той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.
У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі – Угода).
У статті 15 Угоди вказано, що для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.
Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під зазначені критерії.
Згідно з пунктом 2 а статті 1 вказаної Угоди під час визначення того, чи є контрактна вартість прийнятною для цілей пункту 1, те, що покупець і продавець пов`язані між собою в рамках змісту статті 15, само по собі не є підставою вважати контрактну вартість неприйнятною. У такому разі повинні бути вивчені обставини навколо продажу й контрактну вартість повинно бути прийнято за умови, що ці відносини не вплинули на ціну. Якщо з урахуванням інформації, наданої імпортером або отриманої іншим чином, митна адміністрація має підстави вважати, що відносини вплинули на ціну, вона повинна повідомити свої аргументи імпортеру, а імпортеру повинно бути надано обґрунтована можливість для відповіді. Якщо імпортер того вимагає, це повідомлення аргументів повинно бути надано в письмовому вигляді.
Відповідно до частини вісімнадцятої статті 58 МК при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних положень митного кодексу дозволяє суду дійти висновку, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
При продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом - за ціною договору, якщо декларант при поданні митної декларації покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.
Таким чином, саме декларант зобов`язаний довести митному органу, що хоча продавець та покупець і пов`язані між собою особи, однак такі відносини не вплинули на ціну товарів, що були імпортовані.
Отже, саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари придбані у пов`язаної особи за основним методом - за ціною договору (контракту), і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган, у разі наявності у нього сумнівів щодо впливу взаємозв`язку на ціну товарів, має надати декларанту свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце та витребувати додаткові документи, що передбачені частиною четвертої статті 53 МК.
При цьому, той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути самодостатньою підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної.
Митний орган вказує, що відповідно до відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, засновником фірми ТОВ являється фірма Продавець- Larchfield Ltd, відтак митний орган дійшов висновку, що Продавець та Покупець є пов`язаними особами в розумінні статті 15 Угоди.
З матеріалів справи видно, що у графі 9(а) форми ДМВ від 27.09.2023 декларантом вказано, що Продавець та Покупець є пов`язаними особами у розумінні статті 15 Угоди.
Водночас, митний орган належними та допустимими доказами не підтвердив, що участь Larchfield Ltd як засновника ТОВ вплинула на вартість імпортованого товару, а лише обмежився вказівкою на нібито наявність інформації щодо продажу подібних товарів між непов`язаними суб`єктами за вищою митною вартість.
Щодо твердження митного органу про відсутність документів на перевезення, що унеможливлює перевірку транспортної складової митної вартості, то слід вказати, що позивачем 19.05.2020 було укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування № 200036 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфатранс» (далі – ТОВ-1), предметом якого є забезпечення транспортно-експедиторського обслуговування експортних, імпортних, транзитних й інших вантажів Замовника, а також надання інших послуг за взаємною згодою Сторін.
Згідно заявки від 20.07.2023 №12/75 ТОВ-1 надавало замовнику ТОВ послуги морського фрахту Qingdao (China) – Gdansk (Poland), транспортно-експедиторське обслуговування контейнера в морському порту Гданськ, перевантаження товару в авто.
Крім того, позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Девік Консалтинг» (далі – ТОВ-2), як експедитором, укладений договір транспортного експедирування від 03.07.2023 № 2351, предметом якого є організація Експедитором виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів Замовника автомобільним транспортом по території України та інших держав.
Вартість перевезення обумовлюється сторонами на кожен рейс в Заявці. Вартість послуг транспортного експедирування складається з вартості послуг Експедитора (винагорода Експедитора), вартості перевезення (включаючи послуги, пов`язані з перевезенням вантажу), вартості додаткових послуг.
Згідно заявки від 14.09.2023 №21/75 ТОВ-2 здійснював перевезення вантажу за маршрутом Гданськ-Муроване-с.Чайки.
З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки СІF МД № 23UA209230102647U6, до митного контролю позивачем було надано пакет товаросупровідних документів, а саме:
- договір-заявку від 20.07.2023 № 12/75;
- договір-заявку від 14.09.2023 № 21/75;
- рахунок на оплату від 21.09.2023 № 797;
- рахунок на оплату від 21.09.2023 № 800;
- рахунок на оплату від 21.09.2023 № А230900023;
- довідка про транспортні витрати від 22.09.2023 № 2023-12466 та № 2023-12479.
Згідно наданих рахунків від 21.09.2023 № 797 та № 800 позивачу надані наступні послуги: - міжнародні транспортні послуги по маршруту Гданськ, Прльща – м/п Рава Руська – 47000,00 грн; - міжнародні транспортні послуги по маршруту м/п Рава –Руська-Чайки, Україна – 29322,00 грн; - експедиційні послуги по території України – 6523,33 грн;
Відповідно до рахунку від 21.09.2023 №А230900023 ТОВ-1 надані наступні послуги ТОВ: - компенсація витрат третіх осіб за межами митної території України (вантажно-розвантажувальні роботи, перевезення з порту до складу в м. Гданськ (Польща), перевантаження з контейнера до авто, митна декларація в м. Гданськ) – 61882,12 грн; транспортно-експедиторські послуги, послуги третіх осіб на митній території України – 33233,60 грн.
Вказані рахунки містять посилання на договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 19.05.2020 № 200036 та від 03.07.2023 № 2351.
При цьому, судом встановлено, що зазначена в МД митна вартість імпортованого позивачем товару 2315892,50 грн, окрім вартості товару – 22279,38 дол США, включає в себе морський фрахт та вартість транспортних та експедиторських послуг по маршруту Gdansk, Польща – митний перехід Рава-Руська – 155882,12 грн.
Таким чином всі транспортні витрати, які поніс позивач з ТОВ-1 та ТОВ-2  включені до заявленої митної вартості у відповідності до пункту 5 частини десятої статті 58 МК.
Також є необґрунтованими доводи скаржника про те, що у графах 16 та 23 зазначено що перевізниками є Gran Trans Cargo, оскільки з досліджених автотранспортних накладних судом встановлено, що графа 16 містить посилання на номер автомобілів, які здійснювали перевезення АХ2185МВ/АХ5344ХР та АХ2184МВ/АХ3773/ХР, що повністю співпадає з відомостями про автомобілі, якими проводиться перевезення вантажу за заявкою №21/75 від 14.09.2023.
При цьому, митний орган не обґрунтував яким чином відбиток штампу відправника «Magazyn ATС Cargo» у грф. 22 автотранспортної накладної має значення для визначення транспортної складової митної вартості товару, оскільки на підтвердження транспортної складової митної вартості позивачем надано всі підтверджуючі документи.
З приводу твердження митного органу про те, що у коносаменті від 30.08.2023 №DDSFE23070346С (нижній лівий куток) «Freight chargles» вказано «Freight collect», тобто фрахт оплачується у місці призначення, що суперечить умовах поставки CIF, то необхідно вказати, що відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 813/1350/14 позивач не відповідає за заповнення митної декларації країни відправника, яка оформляється у відповідності до законодавства Китаю, та внесення до неї відповідної інформації.
Щодо твердження Митниці про те, що «…згідно пунктом 2.1 Контракту зазначено, що пакування та маркування, входить у вартість продукції та зазначаються у інвойсі. Разом з тим у інвойсі від 29.07.2023 № 43858 такі складові вартості товару відсутні, таким чином не можливо перевірити формування ціни на товар, а відповідно правильність нарахування митної вартості товару», то вказаний пункт договору узгоджуються з умовами поставки CIF та означає те, що у вартості кожного товару вже включені витрати на упаковку товару. Відповідно до Розділу CIF міжнародних умов Інкотермс - 2010 вартість, страхування та фрахт означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.
Тож ціна на товар розуміється згідно умов CIF (відповідно до Інкотермс 2010) і включає вартість навантаження товару у продавця, вартість всіх митних формальностей в країні продавця, вартість сертифікації товару, вартість тари, вартість пакування та маркування товару, вартість перевезення, страхування, не включаючи податки і мита на території України.
З огляду на це вартість товару, яка відображена у наданих до митного оформлення документах, зокрема у інвойсі, вже включає у себе вартість пакування та маркування, витребування додаткових документів на підтвердження цих складових.
З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.
Отже, у даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару, оскільки вони вже включені постачальником до вартості товару.
З урахуванням наведеного, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд першої інстанції вірно зазначив те, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Крім того, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.
Як видно зі змісту графи 33 Рішення, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 31.03.2023 № 23UA209190016171U4, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару № 1, різні характеристики товару (зокрема діаметр), різні виробники. Крім того, по декларації яка бралась відповідачем товар № 1 оформлявся по 6 (резервному) методу (гр. 43), що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів, за даним товаром.
Сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Таким чином, висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.
Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Відповідно до положень частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	С. М. Кузьмич