П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/7740/24 
                                                                                     Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.   
 Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.   
05 листопада 2024 року                                                                                 м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати повністю наказ Державної податкової служби України №4-дс від 15.05.2024 року вих. №1649/8 "Про накладення дисциплінарного стягнення";
- стягнути із Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 гривні 00 копійок;
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов`язавши відповідача надати суду звіт про негайне поновлення позивача на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що жодного порушення не вчиняла доводи, викладені в оскаржуваному наказі є надуманими, а відповідачем порушено процедуру притягнення її до дисциплінарної відповідальності.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано  протиправним  та  скасовано наказ Державної податкової служби України №4-дс від 15.05.2024 "Про накладення дисциплінарного стягнення".
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 2422 грн. 40 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, в частині задоволення позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом ДПС від 10.02.2022 №161-о "Про призначення ОСОБА_1 " позивач призначена на посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області з 11.02.2022.
У зв`язку зі службовою необхідністю наказами ДПС від 17.02.2022 №205-о, від 11.03.2022 №251-о, від 11.04.2022 №310-о, від 14.12.2022 №1841-о на ОСОБА_1 було покладено виконання обов`язків начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області, з правом підпису фінансових документів.
Відповідно до наказу ДПС від 25.01.2024 №75-о "Про втрату чинності наказу ДПС", яким визнано таким, що втратив чинність наказ ДПС від 14.12.2022 №1841-о "Про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_1 ", припинено з  26.01.2024  виконання   ОСОБА_1 обов`язків начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
У подальшому Департаментом забезпечення відомчого контролю ДПС було здійснено заходи вибіркового моніторингу та аналізу стану відпрацювання податкових ризиків у Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області, у зв`язку з надходженням службової записки від Департаменту управління ризиками від 30.01.2024 № 1018/99-00-18 здійснено заходи вибіркового моніторингу та аналізу стану відпрацювання податкових ризиків.
Результати здійсненого моніторингу оформлено доповідною запискою Департаменту забезпечення відомчого контролю від 30.01.2024 №103/99-00-02-03-01-13, скерованою до в.о. голови ДПС України.
Вказана доповідна записка містить аналіз реєстрації комісією Головного управління ДПС у Хмельницькій області декількох податкових накладних та пропозицію - "з огляду на викладене та з метою поліпшення стану організації роботи Комісії, недопущення виявлених за результатами моніторингу порушень та недоліків, посилення відповідальності посадових осіб за виконанням покладених службових обов`язків, вважала б за доцільне ініціювати дисциплінарні провадження для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку стосовно посадових осіб, з вини яких допущено виявлені недоліки і порушення, та вжити заходів з метою усунення недоліків, вказаних у доповідній записці".
До доповідної записки №103 в.о. голови ДПС ОСОБА_2 надано доручення від 30.01.2024 №16-д (02) щодо, зокрема:
- порушення дисциплінарного провадження для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчинення дисциплінарних проступків, що полягають у неналежному виконанні посадових обов`язків з координації та контролю за роботою підпорядкованих структурних підрозділів стосовно заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_3 за період керівництва роботою Головного управління ДПС у Хмельницькій області із відстороненням від виконання посадових обов`язків;
- вжиття заходів керівництвом Головного управління ДПС у Хмельницькій області з метою притягнення до відповідальності посадових осіб за встановлені порушення та недоліки, зокрема шляхом ініціювання дисциплінарних проваджень відповідно до Закону;
- підготування проекту наказу про порушення дисциплінарного провадження для здійснення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_3 за період керівництва роботою Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
Наказом ДПС від 30.01.2024 №1-дп "Про порушення дисциплінарного провадження" (далі - наказ №1-дп), зокрема:
- порушено дисциплінарне провадження для визначення вини, характеру і тяжкості вчинення дисциплінарних проступків стосовно заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_3 за період керівництва роботою Головного управління ДПС у Хмельницькій області;
- відсторонено заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_4 від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження.
Листом від 10.05.2024 позивача повідомлено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарною комісією ДПС України 06.05.2024 внесено в.о. голові ДПС України подання для прийняття відповідного рішення.
Наказом ДПС України №4-дс від 15.05.2024, застосовано до заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з займаної посади державної служби за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу".
Вважаючи, що вказаним наказом порушені права позивача, остання звернулась до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, не врахував детально та повно всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку, причин та передумов, які призвели до його вчинення, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон № 889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Згідно ч.1 ст.64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
У відповідності до ч.1-2 ст.65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Зі змісту ч.1 ст.69 Закону № 889-VIII слідує, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
Статтею 71 Закону  № 889-VIII визначено, що порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. На виконання вказаної норми, постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року №1039 затверджено "Порядок здійснення дисциплінарного провадження" (далі - Порядок №1039).
Відповідно до п.7 Порядку №1039 передбачено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.
Згідно із абз.2 п.8 наведеного Порядку №1039 визначено, що дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення.
Склад дисциплінарної комісії затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення або керівником державної служби в державному органі.
Колегія суддів погоджується із тим, що аналіз вказаних норм свідчить про те, що формування дисциплінарної комісії у державному органі здійснюється суб`єктом призначення та зазначеними вище нормами чинного законодавства не передбачено формування такої дисциплінарної комісії на постійній основі, для розгляду конкретної дисциплінарної справи має формуватися дисциплінарна комісія.
Вказане також підтверджується роз`ясненням Національного агентства України з питань державної служби від 23.07.2020 №109-р/з, згідно якого зазначено, що дисциплінарна комісія формується після прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження із числа працівників органу, в якому утворюється дисциплінарна комісія та утворюється разово, для здійснення конкретного дисциплінарного провадження.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в порушення наведених норм чинного законодавства після винесення ДПС України наказу від 18.03.2024 №5-дп "Про порушення дисциплінарного провадження" не формувався склад дисциплінарної комісії, як наслідок вказана комісія не мала права здійснювати будь-які дії в межах дисциплінарного провадження.
Крім того, судом встановлено, що до складу дисциплінарної комісії входить ОСОБА_5 - начальник управління координації та планування Департаменту забезпечення відомчого контролю.
Проте, згідно офіційної інформації, яка міститься на офіційному сайті ДПС України за посиланням:
https://tax.gov.ua/pro-sts-ukraini/struktura/aparat/departament-organizatsii-roboti slujbi/kerivnitstvo/ ОСОБА_5 займає посаду в.о.директора Департаменту організації роботи Служби.
Колегія суддів зазначає, що згідно п.15 Порядку №1039 визначено, що з числа членів Комісії обирається головуючий відкритим голосуванням більшістю голосів присутніх на засіданні Комісії членів строком на три місяці. Натомість, матеріали справи не містять протокол голосування, яким обрано Римар Олену головою Дисциплінарної комісії.
Отже, ОСОБА_5 не могла приймати участь в роботі Комісії, вчиняти голосування, підписувати будь-які документи, оскільки відповідно до наказів ДПС України вона має право приймати роботу в дисциплінарній комісії виключно при зайнятті посади начальника управління координації та планування Департаменту забезпечення відомчого контролю.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розгляд дисциплінарної справи дисциплінарною комісією, яка утворена з порушенням процедури (створена за декілька років до порушення справи, а також неправомочним складом, який приймав участь в голосуванні) є незаконним.
Окрім того, згідно доповідної записки зазначено, що ОСОБА_6 у зв`язку із звільненням її від обов`язків в.о. начальника ГУ ДПС Хмельницької області, підбурила колектив на зборах, в результаті чого було здійснено звернення колективу. 
Проте, згідно відповіді ГУ ДПС у Хмельницькій області (лист від 19.04.2024 вих. №5275/6/22-01-05-01-09, наявний в матеріалах дисциплінарної справи) на адвокатський  зазначено, що наказ №1-дп отриманий ГУ ДПС у Хмельницькій області 31.01.2024 о 10:20 год.
При цьому, збори колективу відбулись вранці 30.01.2024. В цей час ОСОБА_6 перебувала в лікарні з дитиною, що підтверджуються відповідними довідками, які долучались до пояснень ОСОБА_7 . Таким чином, оскільки ОСОБА_6 не була присутня на зборах вона фізично не могла підбурити будь-кого із членів колективу.
Таким чином, відомості викладені в доповідній записці, на якій базується дисциплінарна справа, є недостовірними.
Також в іншій доповідній записці від 06.02.2024 зазначається що 05.02.2024 ОСОБА_6 перебувала в Києві, а отже, не перебувала на робочому місці в робочий час. 
Разом із тим, згідно з табелем за 05.02.2024 зазначено "ІН" (інший невідпрацьований час). Вказана позначка була проставлена у зв`язку із тим, що в цей час ОСОБА_6 була відсторонена від виконання обов`язків, проте перебувала на роботі, про що надавались попередні пояснення. В табелі аналогічні "ІН" проставлено і далі за інші дати, в тому числі в період повторного відсторонення.
Із наведеного слідує, що вказані твердження з доповідної записки такими, що не відповідають дійсності.
Також у доповідній записці від 13.02.2024 зазначається, що відомості, викладені в ній підтверджуються головою Хмельницької обласної організації всеукраїнської професійної спілки працівників органів Державної податкової служби України ОСОБА_8 .
Разом з тим, у відповідь на адвокатські запити ОСОБА_9 повідомив, що до нього не надходило запитів з таких питань і з доповідною запискою він не знайомий. 
Колегія суддів вважає необґрунтованими інші відомості, які містяться в матеріалах дисциплінарної справи, зокрема, щодо:
1. Використання позивачем картки (перепустки). В матеріалах дисциплінарної справи наявний лист в.о. начальника ГУ ДПС у Хмельницькій області Сергія Забашти від 03.04.2024 згідно якого зазначено, що "під час виконання процедури реєстрації виявлено нестабільне спрацювання електронного чіпа перепустки та її розпізнавання системою". Таким чином у вказаному документі чітко зазначено, що карткою було неможливо користуватись, а отже жодних порушень ОСОБА_10 допущено не було;
2. Відпрацювання кореспонденції станом на 01.02.2024 та за період з 30.01.2024 до 04.02.2024. Наказом ДПС України №75-о від 25.01.2024 "Про втрату чинності наказу ДПС" визнано таким, що втратив чинність наказ ДПС від 14.12.2022 №1841-о "Про покладення виконання обов`язків ОСОБА_1 " з 26.01.2024.
Наказом №1-дп від 30.01.2024 Державна податкова служба України порушила дисциплінарне провадження для визначення характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарних проступків стосовно заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області та відсторонила заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_4 від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження.
Отже із 26.01.2024 ОСОБА_6 не виконувала обов`язки, про які йдеться в доповідній записці.
При цьому, наказом ГУ ДПС у Хмельницькій області від 01.02.2024 №47-о "Про оголошення наказу ДПС" зазначено, що наказом ДПС України від 31.01.2024 №91-о "Про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_11 " з 01.02.2024 ОСОБА_12 приступив до виконання обов`язків начальника ГУ ДПС у Хмельницькій області;
3. Неузгодження з ДПС України інтерв`ю ОСОБА_7 та певних публікацій в мережі Інтернет, то суд звертає увагу, що, як зазначалося вище, з 30.01.2024 ОСОБА_6 є відстороненою від виконання посадових обов`язків, а отже не мала можливості на когось впливати, в тому числі на колективні звернення працівників;
4. Здійснення інтерв`ю в робочий час та перебування ОСОБА_7 в Києві 05.02.2024. В доповідній записці зазначено, що 05.02.2024 ймовірно ОСОБА_6 перебувала у м.Києві, а отже не перебувала на робочому місці в робочий час. 
Натомість в матеріалах дисциплінарної справи міститься інформаційна довідка без номера та дати, підписана ОСОБА_13 вказано, що 05.02.2024 об 11:49 ОСОБА_6 (зазначена в.о. начальника) вийшла з адміністративної будівлі ГУ ДПС у Хмельницькій області.
Отже, вказані документи містять суперечливу за своїм змістом інформацію, належним чином не підтверджену, а тому суд критично оцінює такі дані. 
Також суд критично оцінює інші доводи податкового органу викладені в інформаційній довідці, оскільки згідно різних документів, що містяться в матеріалах дисциплінарної справи 05.02.2024 ОСОБА_6 встигла побувати в Хмельницькому, Києві та Харкові та надати інтерв`ю. Вказана інформація є  непідтвердженою, взаємно суперечливою, базована на припущеннях, а отже не може використовуватись в матеріалах дисциплінарної справи. 
5. В  інформаційній довідці вказано про те, що не було здійснено записи в журналі обліку відвідувачів ГУ ДПС в області. Матеріали дисциплінарної справи також містять в собі лист від 03.04.2024 вих. №1960/8/22-01-14-16, згідно якого зазначено, що у вказаному журналі 05.02.2024 відсутній запис щодо входу на територію адміністративної будівлі ГУ ДПС області журналіста ОСОБА_14 . 
В цьому ж листі вказується, що внесення відомостей до журналу є обов`язком відповідного працівника охорони, що фактично вказує на відсутність будь - якого порушення з боку позивача.
Поряд з цим, на адвокатський запит ОСОБА_15 , в.о. начальника ГУ ДПС Хмельницької області надано відповідь (лист ГУ ДПС у Хмельницькій області № 5275/6/22-01-05-01-09 від 19.04.2024), в якій зазначено, що період запису (зберігання) інформації з камер відео спостереження у ГУ ДПС в області складає до 7 днів, тому встановити факт неоднарозового пропуску представниками охорони журналіста ОСОБА_16 до будівлі ГУ ДПС в області 05.02.2024 на даний момент часу не можливо.
Також не заслуговують на увагу фотографії, які долучені до Інформаційної довідки без номера та дати, підписаної ОСОБА_13 , з яких не можливо встановити: хто зображений на них і де саме це було зроблено.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).
Відповідно до частини першої статті 65 Закону України “Про державну службу” підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Згідно з частиною першою статті 65 Закону № 889-VІІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Згідно з частиною другою цієї ж статті дисциплінарними проступками, зокрема є порушення Присяги державного службовця (п.1).
Відповідно до ст.66 Закону України "Про державну службу" до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2)догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.67 Закону України "Про державну службу" дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
З тексту Присяги наведеної у частині першій статті 36 Закону України №889-VIII, випливає, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їхнє виконання.
Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.
Аналогічний  висновок  міститься  у  рішення  Конституційного  Суду  України  від  11 березня 2011 року у справі № 2-рп/2011.
За такого правового врегулювання порушення Присяги необхідно розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Водночас порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Отже, звільнення за порушення Присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.
За таких обставин, звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного авторитету органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, установлені внаслідок ретельного службового розслідування.
При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватись як альтернативні.
Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Верховний Суд України неодноразово, аналізуючи текст Присяги державних службовців, зазначав, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги.
Отож, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження державної служби.
Таким чином, припинення державної служби у зв`язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Однак вони не є ідентичними, а є заходами різних видів відповідальності.
Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.
Означений правовий висновок кореспондується висновкам Верховного Суду викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №803/1303/16, від 05 червня 2019 року у справі №826/13803/16, від 14 квітня 2020 року у справі №815/6549/16, від 28 січня 2021 року у справі №803/1564/16.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що обґрунтованість кваліфікації дій (бездіяльності) ОСОБА_7 як порушення присяги державного службовця не підтверджена ані у поданні, ані у матеріалах службового розслідування.
В контексті наведеного вище, суд вважає за необхідне також зазначити той факт, що позивачем здійснено звернення до Національного агентства з питань запобігання корупції та одержано статус викривача, що підтверджується листом НАЗК від 11.04.2024, про що також повідомлено ДПС України.
Крім того, суд зазначає, що припинення виконання обов`язків начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області є втручанням у право позивача на працю, а тому повинно бути нагально необхідним і пропорційним легітимній меті втручання в право на повагу до приватного життя.
Будь-яке непропорційне втручання не буде вважатися "необхідним у демократичному суспільстві".
Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані органом влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином орган влади використав свою свободу повноважень.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини втручання вважатиметься "необхідним у демократичному суспільстві" для досягнення легітимної мети, якщо воно відповідає "нагальній суспільній необхідності" та є пропорційним цій меті, тобто дозволяє її досягнути найменш обтяжливими для людини засобами. З огляду на це в кожній конкретній ситуації треба з`ясовувати, наскільки захід втручання у відповідне право був виправданим.
Як наслідок, невмотивованість та необґрунтованість такого рішення суб`єкта владних повноважень, враховуючи вищевказані висновки Верховного Суду, а також максимально високу оцінку діяльності позивача, яка передувала прийняттю такого рішення, є підставою для визнання оскаржуваного рішення протиправним.
Суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити, чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Враховуючи те, що рішення, яке приймається за наслідками дисциплінарного провадження, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мають значення для його прийняття, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, не врахував детально та повно всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку, причин та передумов, які призвели до його вчинення, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу.
Зазначене у своїй сукупності свідчить, що висновки дисциплінарної комісії про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону №889-VIII є необґрунтованим і не можуть бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про скасування спірного наказу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального  права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують,  то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.