УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 442/6408/19
провадження № 51-4733 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
перевірила касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року і
встановила:
Як убачається з матеріалів за скаргою, слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 15 липня 2024 року постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову посадової особи (дізнавача) Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області про закриття кримінального провадження № 12017140110002077 від 10 жовтня 2017 року.
Зазначене рішення Львівський апеляційний суд ухвалою від 20 серпня 2024 року залишив без змін, а подану ОСОБА_4 апеляційну скаргу - без задоволення. 
За змістом поданої касаційної скарги, у ній ОСОБА_4 , заперечуючи законність ухвали суду апеляційної інстанції, порушує питання про її перевірку в порядку касаційної процедури.
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Норми Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) установлюють, що порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством, котре складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 1 ст. 1 КПК).
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у визначених законом випадках.
Відповідно до Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і  статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції в  порядку, встановленому процесуальним законом (п. 1 ч. 2 ст. 36). Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись принципом верховенства права (ст. 48). Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ст. 14).
Провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за правилами глави 32 КПК. У цій главі міститься норма, котра встановлює вичерпний перелік судових рішень, що належать до предмета перевірки в порядку касаційної процедури. Конкретне унормування предмета ревізії суду касаційної інстанції є втіленням принципу юридичної визначеності.
Водночас за приписами ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в  апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не  підлягають.
Отже, виходячи з нормативного регулювання, оспорювана ОСОБА_4 ухвала не належить до предмета перевірки суду касаційної інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Тому колегія суддів вважає, що необхідно відмовити у відкритті провадження за  касаційною скаргою ОСОБА_4 . 
Наведена позиція узгоджується з практикою Верховного Суду (наприклад, ухвали від 1 та 2 липня 2024 року, справи № 336/1272/23, № 757/43414/23-к).
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                         ОСОБА_5