ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 вересня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/1595/23
Головуючий у першій інстанції – Лиманська  М. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1063/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
із секретарем – Піцан В.М., 
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року (місце ухвалення – м. Городня, повний текст рішення складено 27.12.2023)  у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
                                     В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування посилався на те, що у сторін під час шлюбу, який розірвано, народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом від 26.07.2019 з позивача на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 02.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач посилається, що з 04.03.2020 у нього суттєво змінилось сімейне становище, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася ще одна донька – ОСОБА_4 , та 27.09.2023 він одружився з ОСОБА_5 , внаслідок чого в нього змінився сімейний стан. Наразі на його утриманні, окрім дружини ОСОБА_6 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та їх спільної дочки ОСОБА_4 , перебуває дочка дружини від першого шлюбу – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У позові ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Городнянського районного сулу Чернігівської області у справі № 732/1174/19 від 26.07.2019 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили.
Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 26.12.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів – відмовлено.
Відмовляючи в позові суд прийшов до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом встановлено збільшення доходів позивача, крім того, судом зазначено, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Переглядаючи рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 26.12.2023, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , виходив із того, що у ОСОБА_1 після видачі 26.07.2019 судового наказу про стягнення з нього аліментів на дочку ОСОБА_3 , у зв`язку з народженням другої дитини – ОСОБА_4 , сімейний стан та матеріальне становище змінилося, що на підставі положень ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.
Постановою Верховного Суду від 20.06.2024 касаційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Марченка Р.Г. задоволено частково, постанову Чернігівського апеляційного суду від 27.02.2024 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Підставною скасування рішення суду апеляційної інстанції стало те, що в порушення норм процесуального права суд розглянув справу про зменшення розміру аліментів у порядку спрощеного позовного провадження, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.
Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Зеленська А.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду апелянт посилається на те, що позивач в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання своєї старшої доньки ОСОБА_3 , проте окрім доньки від першого шлюбу позивач утримує ще й свою колишню дружину – ОСОБА_2 , за рахунок сплати аліментів, які повинні йти на комфортне життя дитини, та якими колишня дружина розпоряджається.
За доводами скарги позивач не має власного житла та орендує його зі своєю теперішньою дружиною – ОСОБА_6 , крім того, позивач є єдиним хто забезпечує всю родину, а саме дружину та меншу доньку, яка часто хворіє та потребує додаткового лікування. Таким чином, у зв`язку з відсутністю власного житла та народженням меншої доньки у позивача збільшилась видаткова частина бюджету.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження № 60057727, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376  ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Судом встановлено, що судовим наказом Городнянського районного суду Чернігівської області, виданим 26.07.2019 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9).
Встановлено, що судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Городнянському відділі ДВС, заборгованість по сплаті аліментів відсутня.
Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 11).
З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 27.09.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб (а.с. 14).
Згідно довідки, виданої 16.10.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять : дружина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дочка – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; падчерка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13).
З довідки КНП «Городнянський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Городнянської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2022 року хворіє на бронхіальну астму (а.с. 55).
З матеріалів виконавчого провадження № 60057727 з виконання судового наказу, виданого 26.07.2019 Городнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , вбачається, що із заробітної плати ОСОБА_1 з серпня 2020 року по березень 2023 року стягувались аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячна сума яких складала від 1 255 грн до 2 564 грн на місяць (а.с. 35-78 ВП № 60057727).
З довідки про доходи ОСОБА_1 , виданої начальником ВЧ НОМЕР_1 08.09.2023, вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за період з травня 2023 року по серпень 2023 року склала 355 678,74 грн (а.с. 88 ВП № 60057727).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом встановлено збільшення доходів позивача. Крім того, судом зазначено, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 статті 19 ЦПК України (у редакціі чинній на момент рогляду судом першої інстанції) для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, зокрема, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Частина четверта статті 274 ЦПК України (у редакціі чинній на момент рогляду судом першої інстанції) містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження. Цей перелік ґрунтується на класифікації справ за матеріально-правовою ознакою, тобто за характером спірних матеріально-правових відносин.
Так, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (частини перша та друга статті 274 ЦПК України).
У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи       у спорах, що виникають із сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (пункт 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України).
У справі, що переглядається, предметом спору є зменшення розміру аліментів на дитину.
Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 09.11.2023 відкрито провадження у цій справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 28–29).
26.12.2023 Городнянський районний суд Чернігівської області ухвалив рішення у справі.
Тобто, справа про зменшення розміру аліментів розглянута судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження.
Процесуальне питання щодо неможливості розгляду спорів про зменшення розміру аліментів на дитину у порядку спрощеного позовного провадження вже перебувало на розгляді Верховного Суду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748св23), на яку міститься посилання в касаційній скарзі, зроблено висновок про те, що, ураховуючи предмет та правові підстави позову у цій справі (зменшення розміру аліментів), вона є справою, що виникає із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.
У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 676/2582/23 зроблено висновок про те, що спір, який виник із сімейних відносин та не стосувався стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплати додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміни способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, не може бути розглянутим за правилами спрощеного позовного провадження.
Схожий за змістом правовий висновок щодо вирішення вказаного процесуального питання викладено в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 495/4896/23, від 24 січня 2024 року у справі № 752/1058/23.
Усупереч наведеним нормам процесуального права та правовим висновкам Верховного Суду суд першої інстанції розглянув і вирішив справу у спорі, що виникає із сімейних правовідносин, у порядку спрощеного позовного провадження.
При цьому законодавцем визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункт 7 частини третьої статті 376 ЦПК України).
Отже, судом першої інстанції залишено поза увагою, що спір виник із сімейних відносин та не стосувався стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплати додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміни способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, а стосувався зменшення розміру аліментів, а тому ця справа не могла бути розглянутою за правилами спрощеного позовного провадження, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Крім того, при перевірці доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховано, що частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.
З аналізу ст. 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Приписами ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Матеріалами справи підтверджено, що у ОСОБА_1 після видачі 26.07.2019 судового наказу про стягнення з нього аліментів на дочку ОСОБА_3 , народилася друга дитина - ОСОБА_4 , тобто на утриманні позивача перебуває ще одна малолітня дитина, отже у нього змінився сімейний стан та матеріальне становище, що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.
У постанові Верховного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 зазначено, що ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Тобто народження у заявника у іншому шлюбі дитини відповідно до положень ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.
Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.
Дослідивши матеріали виконавчого провадження № 60057727 судом встановлено, що за період з липня 2019 по червень 2021 року включно ОСОБА_2 отримувала аліменти на дитину ОСОБА_3 від ОСОБА_1 (а.с. 11-28, 30 ВП № 60057727), з липня 2021 по березень 2023 року включно відрахування аліментів здійснювались з заробітної плати позивача (а.с. 38, 41, 42, 45, 46, 49, 52-54, 57, 58, 61-63, 67, 68, 70, 72, 74, 76, 78 ВП № 60057727).
З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 станом на час подачі позову – жовтень 2023 року, заборгованості не має (а.с. 96 ВП № 60057727).
Встановлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу за загальною мобілізацією (а.с. 83 ВП № 60057727), згідно довідки про доходи загальна сума доходу за період з травня 2023 по серпень 2023 за винятком аліментів становить 355 678, 74 грн (а.с. 88 ВП № 60057727).
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 180 СК України та статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У частинах першій-третій статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Колегія суддів вважає, що оскільки позивач добросовісно сплачує аліменти на дитину – ОСОБА_3 , заборгованості по сплаті аліментів не має, розмір сплачених аліментів на останній період, у зв`язку з підвищенням його доходу, значно зросли, що перевищує законодавчо визначений мінімальний розмір на дитину даного віку, що також не заперечував представник відповідача під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, враховуючи, що дитина від іншого шлюбу – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 16.02.2023 перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитина-інвалід» та потребує домашнього догляду, що підтверджується довідкою (а.с. 16), стягнутий судом розмір є надмірним для позивача, оскільки він має іншу сім`ю, в якій виховує дитину та утримує спільну дитину сторін у справі.
Вказані обставини також підтверджуються дослідженими в суді апеляційної інстанції матеріалами виконавчого провадження № 60057727, з яких вбачається, що позивачем у 2023 році аліменти, які сплачувались на дитину – ОСОБА_3 , значно перевищують мінімальний розмір аліментів визначений на законодавчому рівні, разом з тим відповідачка не надала до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження отриманих нею доходів з початку стягнення аліментів,  враховуючи положення ст.. 180 СК України, яка передбачає обов`язок обох батьків утримувати  дитину.
Крім того, посилання представника відповідача на придбання автомобіля після рішення про стягнення аліментів не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки з довідки Територіального сервісного центру МВС № 7441 від 07.03.2024 року вбачається, що  за ОСОБА_1 дійсно зареєстрований автомобіль Lancia Dedra, 1991р.в., проте в матеріалах справи відсутні дані, коли саме був придбаний автомобіль (а.с. 105).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіряючи доцільність встановлення розміру аліментів на рівні 1/4 частини всіх доходів відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував під час постановлення рішенння всі докази, надані сторонами під час розгляду справи.
Таким чином, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановлення нового рішення судом апеляційної інстанції про зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 3,4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Зменшити розмір стягнутих згідно наказу Городнянського районного суду від 26 липня 2019 року з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 01.10.2024.
Головуючий                                                        Судді :