УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

21 жовтня 2024 року 
м. Київ

справа №420/31790/23
адміністративне провадження № К/990/38646/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024 у справі №420/31790/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому, просила:
- визнати протиправними не зарахування до Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області до стажу державної служби, яка дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) періодів роботи ОСОБА_1 з 20.11.1995 по 26.07.1999, з 02.11.2000 по 18.03.2009 в органах державної податкової служби та відмову ОСОБА_1 у призначенні/переведенні (перерахунку) пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ;
- скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.10.2023 № 951320129814 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно рішення суду від 12.06.2023 у справі №420/6595/23, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.02.2023 до Відділу обслуговування громадян №1 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення/переведення (перерахунок) пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ періоди роботи з 20.11.1995 по 26.07.1999, з 02.11.2000 по 18.03.2009 в органах державної податкової служби, та з 23.02.2023 призначити/перевести (перерахувати) ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідках Управління Державної казначейської служби України у Тарутинському районі Одеської області від 23.02.2023 №01-72-11/114 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), виданих ОСОБА_1 за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 №180/30048;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 22.02.2023 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідках Управління Державної казначейської служби України у Тарутинському районі Одеської області від 23.02.2023 № 01-72-11/114 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), виданих ОСОБА_1 за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 №180/30048.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.10.2023 №951320129814; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи: з 20.11.1995 по 25.11.1999 в Тарутинській державній податковій інспекції; з 26.11.1996 по 09.09.1998 в Державній податковій адміністрації в Тарутинському районі; з 10.09.1998 по 26.07.1999 в Арцизькій міжрайонній державній податковій інспекції; з 02.11.2000 по 18.03.2009 в Арцизькій міжрайонній державній податковій інспекції згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 від 02.09.1981 серії НОМЕР_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності II групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію по інвалідності II групи відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, починаючи з дня звернення - з 23.02.2023 та здійснити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з 23.02.2023 відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, з урахуванням вже виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив її у касаційному порядку, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
У свою чергу, скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Скаржник у касаційній скарзі не визначає, які норми матеріального права застосовані судом не правильно або які норми процесуального права було порушено судом, а лише зазначає про незгоду із прийнятими судовими рішенням у цій справі. 
Також, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 27.11.2018 у справі №817/1819/17, оскільки правовідносини викладені у наведеній постанові не є подібними до правовідносин у цій справі, ці рішення ухвалені за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням. 
У свою чергу, судами враховано висновки, сформульовані Верховним Судом у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18 та у постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, від 18.03.2021 у справі №500/5183/17, в яких суд касаційної інстанції сформулював висновки щодо зарахування до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.
Так, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що склалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі №420/31790/23, як у справі незначної складності, не оскаржуються у касаційному порядку.
Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024 у справі №420/31790/23.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб