ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6595/24 Справа № 206/6079/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малихіна  В.В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С., 
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Сиволобова Максима Марковича на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, –

ВСТАНОВИЛА:

       20 грудня 2023 року АТ «ДТЕК Дніпроенерго» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 23 181,53 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн.
       В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уповноважені співвласники, які зареєстровані та мешкають за адресою АДРЕСА_1 . АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за даною адресою по теперішній час надає комунальні послуги з постачання теплової енергії. Відповідачі не сплачують за надані послуги, внаслідок чого заборгували позивачу за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період 01.01.2016 року по 30.11.2023 року в сумі 23 181,53 грн. Таким чином, позивач вважає за потрібне звернутися до суду про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання (постачання теплової енергії).
       Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року позовні вимоги АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» - задоволено частково.
       Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 14 455, 36 грн.
       Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Дніпроенерго» сплачену суму судового збору у розмірі 1 673, 47 грн.
       Задовольняючи частково позов суд вказав, що позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею ЦК України, з урахуванням наступних років, а саме з лютого 2019 року по листопад 2023 року, а тому підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з його пропуском за вказані проміжки часу не має.
       Разом з тим, відповідачами доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду не надано.
       Не погодившись з таким рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
       Позивач скористався своїм правом, та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
       Розгляд справи апеляційним судом проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
       Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з 27.05.1999 року, ОСОБА_4 з 17.12.2009 року, про що свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26 вересня 2023 року.
       Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 за послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за вказаним особовим рахунком існує заборгованість за період з 01.01.2016 р. по 30.11.2023 р. у сумі 23 181,53грн.
       Згідно з вимогами ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
       У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
       Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
       Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
       Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
       Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
       Згідно з вимогами ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
       Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
       Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
       Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, АТ «ДТЕК Дніпроенерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги.
       Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України №211від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020 року, який тривав до 30.06.2023 року.
       Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
       Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
       У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
       Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).
       24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу.
       Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 “Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану” постановив в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 “Про введення воєнного стану в Україні”: установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
       Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 06.11.2023 року воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено, включно до лютого 2024 року.
       Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії із застосуванням до її частини строку позовної давності, однак невірно визначив період з якого часу почався відлік позовної давності. 
       З огляду на зазначене вище, судова колегія доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання в межах позовної давності з лютого 2017 (враховуючи умови п. 34 Типового індивідуального договору «Про надання послуги з постачання теплової енергії» по листопад 2023 року), а також враховуючи здійснення погашення заборгованості у вересні 2017 року у сумі 309,85 грн, у розмірі 18 928,55 грн.
       Доводи апелянта, що він фактично не проживав у квартирі не мають значення, оскільки згідно з ст.322 ЦК України він, як власник, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
       У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, пропорційності задоволених вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 2191,49 грн.
       Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

                                       П О С Т А Н О В И Л А:        

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Сиволобова Максима Марковича задовольнити частково.
       Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року – скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
       Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 18 928,55 грн.
       Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» судовий збір у сумі 2191,49 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Головуючий:                                                                В.С.Городнича 

       Судді:                                                                        М.Ю.Петешенкова 

                                                                               Т.П. Красвітна