ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2504/24  Номер провадження 33/814/1157/24	Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренко Тетяни Володимирівни на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 на користь держави. 
Судом встановлено, що 08.05.2024 о 12 год. 58 хв. в м. Кременчук, вул. Івана Приходька, буд. 9/1 водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом Man Tga 18440 НОМЕР_1 з напівпричепом Kelberg НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовитися (ухилився), що підтверджується висновком лікаря № 37 від 08.05.2024, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила захисник ОСОБА_1 – адвокат Сидоренко Т.В. подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного сулу м. Кременчука від 27 серпня 2024 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що із переглянутого відеозапису з бодікамери долученого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду встановленого порядку огляду.
На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на те, що із матеріалів провадження про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 добровільно прибув в заклад охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, але не зміг здати аналіз сечі по фізіологічним причинам. 
Акцентує увагу суду, що ОСОБА_2 не було надано можливості здати інший вид біологічного середовища для аналізу, що прямо передбачено п.п. 12.13 Інструкції та складено протокол за відмову від проходження огляду, що не відповідає дійсності.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що 01.09.2024 року на постанову суду першої інстанції подана апеляційна скарга, яка постановою Полтавського апеляційного суду від 11.09.2024 року повернута та роз`яснено, що подання апеляційної скарги повторно можливе з наданням до суду передбачених законом документів на підтвердження повноважень.
Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 08.05.2024 о 12 год. 58 хв. в м. Кременчук, вул. Івана Приходька, буд. 9/1 водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом Man Tga 18440 НОМЕР_1 з напівпричіпом Kelberg НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовитися (ухилився), що підтверджується висновком лікаря № 37 від 08.05.2024, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 714044 від 08.05.2024; висновоком лікаря-нарколога КНМП “Кременчуцька міська лікарня планового лікування” щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 37 від 08.05.2024; довідка від 09.05.2024, відеозаписами, які повністю відображають порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме відмову водія пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду визначається Інструкцією, затвердженою наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 року №1452/735.
Відповідно до положень п.п.12-14 розділу ІІІ вказаної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Із доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, ОСОБА_1 погодився проїхати в медичний заклад, так як раніше працівниками поліції був зупинений та в ході спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (хронологічний відрізок 13:05:40 – триває далі). З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомив лікарю в присутності поліцейських, що він фізіологічно не може здати аналіз сечі, однак зазначив, що не проти здати аналіз крові, однак лікар зазначив. що здійснити таку процедуру не можливо (хронологічний відрізок 16:03:00- триває далі).
Аналізуючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 повідомив лікаря-нарколога й працівників поліції про неможливість здачі сечі на аналіз, запропонував здати аналіз крові проте останні, в порушення вказаної вище норми, не відмовили йому здати на аналіз інші біологічні матеріали, окрім сечі, зокрема, слину, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров, зазначене вище підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій зазначається, що висновок зробити неможливо із-за відсутності досліджуваної кількості сечі для аналізу.
Відтак, із наявних матеріалів справи не вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, він не заперечував проти відібрання інших окрім сечі його біологічних речовин, однак працівники закладу охорони здоров`я відмовили йому в цьому.
Враховуючи викладене, огляд ОСОБА_1 було проведено із суттєвими порушеннями законодавчо встановленої процедури проведення такого огляду.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
Апеляційний суд, здійснивши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренко Тетяни Володимирівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2024 року, – задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Сидоренко Тетяні Володимирівні строк на апеляційне оскарження постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренко Тетяни Володимирівни – задовольнити.
Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2024 року – скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП – закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                 Г.Л. Карпушин