Справа № 455/1881/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір А.В. 
Провадження № 33/811/1647/24                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2024 року,
встановив:
постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до постанови, 06.08.2024 о 23 год 20 хв у с.Тур`є по вул. Центральна,1, Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.
На зазначену постанову особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження; скасувати постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2024 року щодо нього та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування причин пропуску апеляційного оскарження покликається на те, що строк подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин, оскільки апелянт не зареєстрований у підсистемі «Електронний суд», тому не має електронного кабінет, станом на дату подання апеляційної скарги повного тексту оскаржуваної постанови не отримував, а ознайомився із текстом оскаржуваної постанови 04 листопада 2024 року у ЄДРСР. Відсутність у судовому засіданні 21 жовтня 2024 року була поважною, внаслідок раптового погіршення стану здоров`я. Договір про надання правової допомоги, укладений з адвокатом Сенюшкович О.І. був розірваний 22 жовтня 2024 року відповідно до ч.2 ст.29 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльністю».
Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд належним чином не врахував доводи про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, а анонімне повідомлення невідомого громадянина не є підставною для законної зупинки у розуміння положень ст. 35 закону України «Про національну поліцію». Вважає, що відомості щодо причини зупинки, які зазначені у рапорті працівника патрульної поліції є сфальсифіковані працівниками поліції з метою узаконити свою незаконну діяльність та не допустити виправдання завідомо невинної особи. Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували повідомлення такої інформації надано не було. Жодних доказів анонімного повідомлення, крім інформації зазначеної у рапорті, надано не було, тому зупинка транспортного засобу є незаконною. Складання рапорту, на думку апелянта, мало місце пост фактум, відтак у діях поліцейських вбачаються умисні дії.
Посилаючись на судову практику, стверджує, що у випадку, коли відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, винність особи не може встановлюватися апріорі, оскільки неправомірна зупинка має наслідком неправомірність всіх наступних дій працівників поліції.
Стверджує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства, тому, на думку апелянта, доводи суду першої про те, що ОСОБА_1 не оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу – є безпідставними.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_1 – адвокат Цап О.Р. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Разом з тим, представник ОСОБА_1 – адвокат Цап О.Р. подала клопотання про розгляд апеляційної скарги у відсутність ОСОБА_1 та його представника. 
Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 05 грудя 2024 року судова повістка сформована електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Доводи апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді, отже такий строк необхідно поновити.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №822193 від 06.08.2024; рапорті поліцейського СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Терлецького І. від 06.08.2024; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП СРР «Старосамбірська ЦРЛ» від 06.08.2024; на відеозаписі події.
Щодо тверджень про те, що підстави зупинки транспортного засобу передбачені ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» були відсутні, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки підставою зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стала інформація про ймовірність його перебування у стані сп`яніння, що підтверджується рапортом (а.с.4). та із оглянутого апеляційним судом відеозаписом події вбачається, що підставу зупинки не заперечував і сам ОСОБА_1 , навпаки на пропозицію працівника патрульної поліції пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, відповів «давайте вирішимо на місці». Надалі ОСОБА_1 на неодноразові запитання працівників патрульної поліції пройти тест спочатку відмовився, потім вже зазначив, що «я не відмовляюся і я думаю, що я не їхав за кермом». Згадане повністю спростовується оглянутим апеляційним судом відеозаписом події, а отже твердження про те, що ОСОБА_1 не їхав за кермом розцінюється судом як спроба уникнути від адмініставиної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги, про те, що анонімне повідомлення від невідомого громадянина, що водій автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у стані алкогольного сп`янінн, не може бути підставою для законної зупинки, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки не слід залишати поза увагою ту обставину, що хоча повідомлення і є анонімне, проте будь-яке анонімне повідомлення має різний ступінь своєї значущості та важливості. Реагування на анонімне повідомлення є проявом особистої сумлінності посадової особи, у розпорядженні якої перебуває така інформація, реагувати на анонімне повідомлення чи ні. При цьому відмова у розгляді анонімного повідомлення є правом розпорядника такого повідомлення, яке визначено ЗУ «Про звернення громадян», а не обов`язком.
Апеляційним судом було також перевірено доводи апелянта щодо фальсифікації протоколу про адміністративне правопорушеня, складеного на ОСОБА_1 , та встановлено, що жодних підстав вважати, що працівники поліції здійснювали неправомірні дії з метою складення такого протоколу на вказану особу немає, таке твердження апелянта не підтверджене доказами, не вбачається таких неправомірних дій чи тиску і на досліджених відеозаписах.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
поновити строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 жовтня  2024 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ