Номер провадження: 33/813/2660/24
Номер справи місцевого суду: 523/14653/24 
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М.В. 
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11.11.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду:                                 Громік Р.Д.
за участю секретаря                                                        Триколіч І.Б.,
за участі:
       адвоката                                                                Черевиченко Н.А.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року, якою притягнено  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк п`ять років; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень,

В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №109686 від 09.08.2024 вбачається, що 09 серпня 2024 року о 12 годині 30 хвилини, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Yaris», номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Семена Палія, 130 в місті Одесі, не маючи права керувати транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, він є особою, яку протягом року, а саме постановою ЕНА № 2702786 від 29.07.2024, вже було притягнуто за ч.2 ст.126 КУпАП до адміністративної відповідальності. Зафіксовано на ПВР №№ 471358, 471070.
Таким чином, ОСОБА_1 вдруге протягом року порушив вимоги п.2.1а «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність по ч.5 ст.126 КУпАП.
Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року притягнено  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк п`ять років; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що в матеріалах справи відсутній докази, що підтверджують повторність вчинення правопорушення, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Крім того,  ОСОБА_1  просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року, мотивуючи тим, що копію оскаржено постанови отримано 07 жовтня 2024 року, а з матеріалами справи ознайомлено 10 жовтня 2024 року.
Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2024 року адвокатом Черевиченко Н.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 11-12). Фактично копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримала 07 жовтня 2024 року, а доступ для ознайомлення з матеріалами справи надано 10 жовтня 2024 року, про що свідчить відмітка про ознайомлення (зворотня сторона а.с.10).
Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року була оприлюднена на сайті реєстру 08 жовтня 2024 року, апеляційну скаргу було подано 16 жовтня 2024 року, тобто в межах десятиденного строку з дати отримання копію оскаржуваної постанови та опублікування постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити  ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №109686 від 09.08.2024(а.с.1);
- довідкою про неотримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с. 2);
- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 3);
- постановою серії ЕНА № 2708479 від 29.07.2024 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (а.с.4);
- відеозаписами, які є додатком до протоколу (а.с. 5).
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях  ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.5 ст.126 КУпАП.
Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, не встановлені.
При накладенні стягнення суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній докази, що підтверджують повторність вчинення правопорушення, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд вважає їх неспроможними з огляду на таке.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і що таке керування є повторним протягом року.
Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
До апеляційної скарги надана копія постанови Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року у справі №523/751/23, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП скасовано; провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, закрито з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Однак, вказана постанова жодним чином не спростовує факту повторності керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування, оскільки в матеріалах справи наявна постанова серії ЕНА № 2708479 від 29.07.2024 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 29.07.2024 о 13:24 на вул. Чорноморського козацтва, 80 в м. Одеси керував транспортним засобом не поновивши своє право керування, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Постанова серії ЕНА № 2708479 від 29.07.2024 жодним чином не оскаржувалась, доказів такого оскарження стороною захисту надано не було.
Крім того, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що під час складення адміністративного протоколу серії ЕПР1 №109686 від 09.08.2024 ОСОБА_1 повідомлено, що відносно нього вже була складена постанова за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому його дії, що мали місце 09 серпня 2024 року будуть кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП, однак жодних заперечень на факт існування постанови ЕНА № 2708479 від 29.07.2024 ОСОБА_1 не зазначав та не намагався спростувати факт її існування, що зафіксовано на 01:08:22-01:08:30 хв, 01:40:24 хв (диск 1, назва відеофайлу «ЕПР1 109686 ОСОБА_3 ст. 126»).
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області надано довідку, відповідно до якої станом на 09.08.2024 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія (а.с. 2).
Таким чином, сукупність вищевказаних фактів дає підставу дійти висновку, що факт повторності керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування підтверджується наявними матеріалами справи, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Р.Д. Громік