П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/1714/24	

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
                                                                                                     Повний текст судового рішення складений 18.03.2024р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

15.01.2024р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 26.10.2023р. №155250025223 про відмову у призначенні йому пенсії за віком; зобов`язання зарахувати до його страхового стажу, що дає право на пенсію за віком: період навчання в Одеському сільськогосподарському інституті з 01.09.1983р. по 02.01.1989р.; період роботи в КСП (Колективне сільськогосподарське підприємство) «Антоновское» с.Антонівка Красноокнянського району Одеської області з 14.11.1989р. по 29.02.2000р.; період роботи з 03.03.2000р. по 01.01.2002р. у Філії №7 «Антонівський» виробничокомерційної фірми «Агропромсервіс»; період з 01.04.2003р. по 31.12.2003р. за який в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наявна інформація про сплату за нього страхових внесків; період здійснення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця з 27.09.2004р. по 20.02.2022р. включно; зобов`язання призначити йому пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.08.2023р., тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що по досягненню 60-років, він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком та надав усі необхідні підтверджуючі документи наявності відповідного страхового стажу. Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправно відмовлено у призначенні йому пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2024р. визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 26.10.2023р. №155250025223 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при призначенні пенсії ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу період роботи згідно з архівної довідки №03-15/614, з 01.07.2000р. по 01.01.2002р. у філіалі №7 «Антонівський» ВКФ «Агропромсервіс» та період роботи здійснення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця за січень та лютий 2022р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням періоду роботи згідно з архівної довідки №03-15/614, з 01.07.2000р. по 01.01.2002р. у філіалі №7 «Антонівський» ВКФ «Агропромсервіс», період роботи здійснення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця за січень та лютий 2022р. та зарахованого пенсійним органом стажу для розрахунку права на пенсію 29 років 3 місяці 7 днів, з 25.08.2023р.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, сторони у справі подали апеляційні скарги, в яких посилаються на ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі; відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційних скарг судова колегія вважає, що вони не підлягають задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є громадянином України. /а.с.20/
20.10.2023р. ОСОБА_1 , по досягненню 60 років, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу не менше 30 років. /а.с.22-25/
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 26.10.2023р. №155250025223 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Визначено, що страховий стаж заявника становить 25 років 9 місяці 26 днів; стаж для розрахунку права 29 років 3 місяці 7 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно архівної довідки №03-15/614, з 01.07.2000р. по 01.01.2002р., оскільки на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 р. №401 та постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998р. №794 від 08.06.1998р. №832, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998-2000р.р. Починаючи з 01.07.2000р. обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи, за період роботи після 01.07.2000р. за даними системи персоніфікованого обліку. Індивідуальні відомості про застраховану особу з 01.07.2000р. по 01.01.2002р. відсутні. /а.с.81/
Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
  Відповідно до ч.2  ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
За правилами ч.1  ст.46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (надалі - Закон України №1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України №1058-IV  право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим  Законом  та досягли встановленого цим  Законом  пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у  статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1  ст.24 Закону України №1058-IV  встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4  ст.24 Закону №1058-IV).
За змістом ч.1 ст.26 Закону України №1058- IV  починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Згідно  ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також,  ст.48 Кодексу законів про працю України  передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і  постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).
Так, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п.3 Порядку №637.
Підпунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 р. №162  (надалі -   Інструкція №162) встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.
Згідно пп.2.11   Інструкції №162   першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3   Інструкції №162).
Пунктом 4.1   Інструкції № 162   передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідні вимоги щодо заповнення трудових книжок містяться і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58 (надалі - Інструкція №58).
Положеннями п.1   Інструкції №58   трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
За змістом п.2.4   Інструкції №58   усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Як вбачається із записів №№3, 4 трудової книжки серії НОМЕР_1 , 03.03.2000р. позивач прийнятий на посаду головного економіста філіалу №7 «Антонівський» ВКФ «Агропромсервіс» за переводом з КСП «Антонівське» Красноокнянського району Одеської області на підставі наказу №1 від 03.03.2000р., а 08.01.2002р. звільнений з філіалу №7 «Антонівський» за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) на підставі наказу №42 від 08.01.2002р. /а.с.34/
Крім того, 26.09.2023р. трудовим архівом Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області видано довідку №03-15/614, з якої вбачається, що у документальних матеріалах фонду з особового складу Філія №7 «Антонівський» села Антонівка Красноокнянського району Одеської області має місце запис про прийняття з 29.02.2000р. (Протокол №3 від 29.02.2000р.) та запис про звільнення з 01.01.2002р. (Наказ №1 від 01.01.2002) Аріапур Аббаса. (підстава видачі довідки: фонд №37-Т, опис №1-0, спр. 519, арк. 17). /а.с.37/
Тобто, у період з 03.03.2000р. по 08.01.2002р. позивач перебував у трудових відносинах з філіал №7 «Антонівський» ВКФ «Агропромсервіс», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та додатковими архівними довідками.
Поряд з цим, що відповідно до ст.1 Закону №1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Тобто, саме на страхувальника, який є роботодавцем, покладається обов`язок зі сплати відповідних внесків за найману особу відповідно до цього закону.
Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до п. 4 розділу 1 Положення, реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.
Тобто, відсутність страхового стажу за спірний період в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не може бути підставою для відмови у врахуванні стажу наявного у трудовій книжці, оскільки позивач не може нести за це відповідальність, адже внесення таких даних покладається на страхувальника - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Отже пенсійним органом протиправно не враховано до страхового стажу позивача період трудової діяльності філіалі №7 «Антонівський» ВКФ «Агропромсервіс».
Як встановлено судом першої інстанції, пенсійним органом здійснено розрахунок страхового стажу позивача, до якого включено, зокрема, навчання в Одеському сільськогосподарському інституті з 01.09.1983р. по 02.01.1989р.; роботу в КСП (Колективне сільськогосподарське підприємство) «Антоновское» села Антонівка Красноокнянського району Одеської області з 14.11.1989р. по 29.02.2000р., період здійснення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця з 01.09.2004р. по 31.12.2022р. /а.с.85-86/
Разом з тим, із вищезазначеного розрахунку не вбачається зарахування до нього періоду підприємницької діяльності ОСОБА_1 за січень-лютий 2022р., незважаючи на те, що відповідно до даних з Реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу, позивачем сплачені страхові внески за вказані місяці. /а.с.43-47/
Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, йому виповнилося 60 років та страховий стаж складав більше 30 років, що свідчить про наявність, передбаченого, ч.1 ст.26 Закону України №1058- IV, права на призначення пенсії за віком.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 26.10.2023р. №155250025223 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням періоду роботи згідно з архівної довідки №03-15/614, з 01.07.2000р. по 01.01.2002р. у філіал №7 «Антонівський» ВКФ «Агропромсервіс», період роботи здійснення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця за січень та лютий 2022р. та зарахованого пенсійним органом стажу для розрахунку права на пенсію 29 років 3 місяці 7 днів, з 25.08.2023р. (досягнення пенсійного віку).
За правилами  ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційних скарг покласти на ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.В. Єщенко    О.В. Яковлєв