ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/1009/22  Номер провадження 22-ц/814/1732/24	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.,
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар»
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2023 року у складі судді Тімошенко Н. В.
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталія Петровича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 
в с т а н о в и в:
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ТОВ «Авансар», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В. П., в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., зареєстрований в реєстрі за № 74508, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авансар» заборгованості за кредитним договором від 10.05.2016 № 200090421 на загальну суму 77 499,52 грн.
Позов мотивовано тим, що 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинено виконавчий напис № 74508 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авансар» заборгованості за кредитним договором від 10.05.2016 № 200090421 на загальну суму 77 499,52 грн.
На підставі вказаного виконавчого напису приватним нотаріусом виконавчого округу Харківської області Амельченко В. П. було відкрито виконавче провадження № 68645770.
Позивач вважає виконавчий напис незаконним та необґрунтованим, таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, стягувачем не надано нотаріусу доказів на підтвердження наявності та розміру безспірної заборгованості, а вчинення виконавчих написів на правочинах, які не посвідчені нотаріально, не вбачається за можливе. Крім того, була порушена умова про направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушення чи письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2023 року позов задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., зареєстрований в реєстрі за № 74508, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авансар» заборгованості за кредитним договором від 10.05.2016 № 200090421 на загальну суму 77 499,52 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ТОВ «Авансар» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 484,60 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 11 200 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.
Не погодившись з вказаним рішенням суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник ТОВ «Авансар» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат позивача на професійну правничу допомогу, а також стягнути з ОСОБА_1 сплачений ТОВ «Авансар» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмір 2 226,90 грн.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що при визначенні суми відшкодування витрат позивача на правничу допомогу адвоката суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Вказує, що предмет спору у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи.
Вважає, що вказана справа є невеликої складності, типовою з усталеною судовою практикою.
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами пункту 6 частини першої статті 264, пункту 2 частини п`ятої статті 265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, про що зазначається у резолютивній частині рішення.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносяться витрати на професійну правничу допомогу, за правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювалось Адвокатським бюро «Артема Кірюшина» в особі директора Кірюшина А. А. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000759, видане Радою адвокатів м. Києва від 04.11.2019) на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1203134 від 16.02.2022 та Договору про надання правової допомоги від 16.02.2022, який містить права та обов`язки сторін при наданні юридичної допомоги адвоката з усіх питань правозастосування, що зачіпають права, свободи та охоронювані законом інтереси клієнта (а. с. 32, 33-34). 
На доведення обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт суду надано Акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 16.02.2022, що містить детальний опис робіт (наданих послуг) із зазначенням витрат часу адвоката на надання правничої допомоги та їх вартості на загальну суму 11 200 грн, оплата якої позивачем підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 28 від 16.02.2022 (а. с. 35). 
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена позивачем, підтверджена належними доказами, є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для цілей розподілу таких судових витрат між сторонами за результатами розгляду справи суд враховує, що: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю справи, відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Разом з тим, будь-яких заперечень щодо розміру заявлених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката Кірюшина А. А. представник ТОВ «Авансар», який брав участь у справі, не заявляв та відповідних обставин суду не доводив. 
Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та їх оплату відповідно до умов укладеного з адвокатом Договору про надання правничої (правової) допомоги від 16.02.2022 у розмірі 11 200 грн та підстав для переоцінки цих доказів з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів апеляційного суду не вбачається.
З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, що в даній конкретній справі свідчить про реальність витрат позивача на правничу допомогу адвоката, предмет спору та за відсутності відповідного клопотання іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат згідно вимог частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 11 200 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджені матеріалами справи.
Апеляційна скарга представника відповідача таких висновків не спростовує, є необґрунтованою, тому залишається апеляційним судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишається без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2023 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                        С. Б. Бутенко

Судді                                                                        О. І. Обідіна

                                                                               Г. Л. Карпушин