УХВАЛА  
 
08 жовтня 2024 року
м. Київ
 
справа № 953/9603/23
провадження № 61-13117ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бєлокриницький Артем Олександрович, на ухвалу Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Курила О. М., Маміної О. В., від 16 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору, стягнення суми,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу майнових прав від 09 листопада 2021 року, на квартиру 
 АДРЕСА_1 , та стягнення коштів за цим договором.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року, матеріали справи № 953/9603/23 направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Московського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката  Бєлокриницького А. О. про направлення матеріалів справи до іншого суду відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова 
від 12 серпня 2024 року повернуто.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду не входить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду.
27 вересня 2024 року через підсистему Електронний Суд представник ОСОБА_1 - адвокат Бєлокриницький А. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 953/9603/23.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про незаконність та неправильність судового рішення.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Пунктом 9 частини другої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.
Ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про передачу справи за підсудністю не зазначені у переліку ухвал, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.
Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Верховний Суд зауважує, що у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України передбачено безумовне повернення апеляційної скарги у разі, якщо така подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Винятків, за наявності яких особа може звернутися до суду апеляційної інстанції на зазначене рішення (ухвалу суду першої інстанції), процесуальне законодавство не передбачає.
У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 520/5617/19 сформульовано висновок, у якому встановлено, оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у передачі справи на розгляд іншого суду не входить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, тому суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для відкриття апеляційного провадження.
Ураховуючи викладене, оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у передачі справи на розгляд іншого суду не відноситься до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Бєлокриницького А. О. зводяться до неправильного тлумачення заявником норм цивільного процесуального права України та на правильність висновків апеляційного суду не впливають.
Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). 
Це право, що не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи. 
З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бєлокриницький Артем Олександрович, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору, стягнення суми відмовити.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     О. М. Осіян
                                                                                                     О. В. Білоконь
                                                                                     Н. Ю. Сакара