Справа № 438/1280/24                                Головуючий у 1 інстанції: Ткачова С. М. 
Провадження № 33/811/1753/24                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Наминанік Оксани Степанівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориславського міського суду Львівської області від 19 листопада 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 08 липня 2024 року, о 16 год. 26 хв., в м. Бориславі по вул. Потік, 2, керував транспортним засобом «Fiat Stilo» р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», що підтверджується тестом 5135. Результат огляду становить1,88% проміле. Таким чином вчинив порушення п. 2.9. а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом надано неналежну оцінку доказам, не вислухано пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Наголошує, що 8 липня 2024 року, о 16 год. 26 хв. він не керував транспортним засобом «Fiat Stilo» р.н. НОМЕР_1 , його не зупиняли працівники поліції, оскільки автомобіль був припаркований, він не здійснював руху та не був водієм, даним транспортним засобом керувала його дружина ОСОБА_2 .. 
Звертає увагу, що він перебував у транспортному засобі як пасажир, а його дружина пішла за допомогою до сусіда, щоб відбуксирувати автомобіль додому, а він пересів на місце водія, оскільки на вулиці почав падати дощ, і необхідно було закрити автомобіль.
Повідомляє, що до автомобіля під`їхали патрульні, надали йому прилад «Драгер», не зазначивши ознак сп`яніння, погрожували доставити для проведення огляду в медичний заклад у м. Дрогобич, не повідомили йому за допомогою якого приладу проводився огляд, не надали сертифікатів для приладу.
Зазначає, що він не погоджувався із результатом газоаналізатора, а патрульні не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.
Наголошує, що на відеозаписі не зафіксовано факту керування автомобілем та зупинки транспортного засобу, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак сп`яніння, в матеріалах справи відсутній акт тимчасового затримання транспортного засобу.
Звертає увагу, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є неналежним доказом, оскільки відеозапис здійснювався епізодично. В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння не зазначено дати складання даного документу, копія даного акту йому не була вручена. Направлення на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння йому не вручалося та в його присутності не складалося, в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку газоаналізатора.
Звертає увагу, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, окрім того прилад «Драгер» не проходив калібрування (кожні 6 місяців)
Повідомляє, що постанову від 8 липня 2024 року серії ЕНА №25464809 про його притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП - скасовано рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2024 року.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 823335 від 8 липня 2024 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat Stilo» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, із згоди водія, на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», результат 1,88 проміле;
- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» (а.с. 4), з якої встановлено, що огляд було проведено о 16 год. 40 хв., 8 липня 2024 року, результат 1,88 проміле;
- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), згідно із яким у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці), огляд було проведено за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», результат 1,88 проміле;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 6), відповідно до якого у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці), у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;
- рапортом капрала поліції Івана Грицика (а.с. 7), згідно із яким під час патрулювання було виявлено автомобіль «Fiat Stilo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який порушив ПДР України, водію було повідомлено причину зупинки транспортного засобу, під час опитування в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці), у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, результат 1,88 проміле;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом в судовому засіданні, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу «Fiat Stilo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , поліцейськими водієві було повідомлено причину зупинки транспортного засобу, під час опитування у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, надано герметично запаковану трубочку, після чого водій намагався домовитися з працівниками поліції, зазначав, що вживав алкоголь. Патрульні перевірили газоаналізатор (прилад чистий), результат огляду 1,88 проміле, відсторонено водія від керування транспортним засобом, повідомлено, що буде складено протоколом про адміністративне правопорушення, роз`яснено права та обов`язки.
Аргументи апелянта, що 8 липня 2024 року, о 16 год. 26 хв. він не керував транспортним засобом «Fiat Stilo» р.н. НОМЕР_1 , його не зупиняли працівники поліції, автомобіль був припаркований, а даним транспортним засобом керувала його дружина ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи, на якому водій не заперечував, що керував транспортним засобом, окрім того не повідомляв працівників поліції, що функції водія виконувала його дружина також, автомобіль був з увімкненим двигуном.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Доводи апелянта, що до автомобіля під`їхали патрульні, надали йому прилад «Драгер», не зазначивши ознак сп`яніння, погрожували доставити для проведення огляду в медичний заклад у м. Дрогобич, не повідомили йому за допомогою якого приладу проводився огляд, не надали сертифікатів для приладу, апеляційний суд розцінює критично.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Згідно із ч. 1,2,3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п. 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Пунктом 3 розділу I Інструкції, встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно із п. 5 розділу II Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, патрульні виявили у водія ознаки сп`яніння, у зв`язку із чим запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, роз`яснили порядок проходження такого огляду, повідомили за допомогою якого приладу буде проведено огляд на стан сп`яніння, результат тестування показав 1, 88 проміле, з результатом водій не згоди не висловив, зазначав, що дійсно вживав алкоголь.
Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».
Твердження апелянта, що він не погоджувався із результатом газоаналізатора, а патрульні не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 6), яке долучено до матеріалів справи.
Апеляційний суд зазначка, що доручення до матеріалів справи сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку газоаналізатора не передбачено вимогами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку із чим не заслуговують на увагу аргументи апелянта, що в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку газоаналізатора.
Безпідставними також є посилання на те, що відсутній акт тимчасового затримання транспортного засобу, оскільки транспортний засіб затримано не було, а працівниками поліції було лише відсторонено водія від керування ним.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення
За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм, з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№823335 від 8 липня 2024 року (а.с. 2), а саме опитування водія, пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, результат огляду 1, 88 проміле, відсторонення водія від керування транспортним засобом.
Доводи апелянта, що працівниками поліції застосовано газоаналізатор, в якого порушено термін калібрування встановлений заводом виробника, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
Відповідно до наказу Міністерства Економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13 жовтня 2016 року, із наступними змінами «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено, що газоаналізатори підлягають періодичній повірці міжповірочним інтервалом в 1 рік.
Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 додано роздруківку тестування на алкоголь, проведеного газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 6820», який пройшов останнє калібрування 19 вересня 2023 року, що свідчить про правомірність його використання під час огляду ОСОБА_1 8 липня 2024 року.
Покликання апелянта на те, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який описано вище за текстом та - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 823335 від 8 липня 2024 року (а.с. 2).
Твердження водія, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки в протоколі вказана результат огляду водія на стан алкогольного сп`яніння 1,88 проміле, а ознаки сп`яніння зазначено в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5) та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 6).
Твердження апелянта, що транспортний засіб ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції безпідставно, а постанова серії ЕНА №2564809 від 8 липня 2024 року скасована, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом із тим підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що дії працівників поліції відповідно до вимог ст. 267 КУпАП не оскаржені водієм у вищестоящий орган чи до суду.
Твердження апелянта, що йому не було вручено акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та не спростовують види ОСОБА_1 , у інкримінованому йому правопорушенні.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Бориславського міського суду Львівської області від 19 листопада 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         Партика І.В.