Справа № 462/3916/24                                Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І. 
Провадження № 22-ц/811/3154/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 грудня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року, у справі за позовом Львівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

в травні 2024 року позивач звернувся в суд із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 7 762 грн 15 коп.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказував на те, що між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем укладено договір розподілу природного газу. Так, позивач надавав відповідачу ОСОБА_1 послуги з розподілу природного газу, в тому числі і у період з вересня 2023 року по березень 2024 року. ОСОБА_1 отримав послуги, однак, за них не розрахувався в повному обсязі, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 7 762, 15 грн. Просив позов задовольнити.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржилотовариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», подавши в жовтні 2024 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В поданій апеляційній скарзі заявник зазначає, що суд відмовив у задоволенні позову із тих підстав, що позивачем не надано суду заяви-приєднання, яка б була підписана сторонами та свідчила про укладення між ними договору розподілу природного газу, сплату рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. На думку заявника, зазначені доводи суду є проявом надмірного формалізму та не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем укладено договір розподілу природного газу на умовах типового, адже відповідач споживав природний газ, що документально підтверджується зміною показників лічильника газу побутового споживача, яка відображена в розрахунку заборгованості у графі «покази лічильника». Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» надавала відповідачу послуги з розподілу природного газу за період з вересня 2023 року по березень 2024 року, щомісячну вартість яких відображено в графі «нараховано грн» наданого розрахунку заборгованості. Відповідач отримав послуги з розподілу природного газу, однак в повному обсязі за них не розрахувався, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем за період з вересня 2023 року по березень 2024 року у розмірі 7 762,15 гривень.
Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є Оператором ГРМ, що здійснює діяльність з розподілу природного газу в рамках Кодексу газорозподільних систем, отриманої ліцензії та діючого законодавства України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримував надані послуги з розподілу природного газу, проте своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконував та не сплачував рахунки в повному обсязі.
Покази лічильника газу побутового споживача змінюються, що підтверджується розрахунком заборгованості, тобто ОСОБА_1 споживає природній газ, а тому вважається таким, що приєднався до умов договору розподілу природного газу. Разом з тим, позивач є виконавцем вказаних послуг. Дані обставини відображені у розрахунку заборгованості в графах, «обсяг газу», «покази лічильника», та інших. Водночас, відсутність письмового договору, укладеного між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ОСОБА_1 на надання житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
В поданій апеляційній скарзі заявник навів норми закону, відповідно до яких, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання з оплати вартості послуг з розподілу природного газу, наданих позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено наявність між сторонами договірних відносин, зокрема, в матеріалах справи відсутня заява-приєднання, яка б була підписана сторонами та свідчила про укладення між ними договору розподілу природного газу.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Встановлено, що між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір розподілу природного газу на умовах типового ( а.с. 11 -16).
Позивач надавав відповідачу послуги з розподілу природного газу за період з вересня 2023 року по березень 2024 року, щомісячна вартість яких відображено в графі «нараховано грн» наданого розрахунку заборгованості (а.с. 7). 
Відповідач ОСОБА_1 , отримав послуги, однак, за них розрахувався частково, а не в повному обсязі, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 7 762, 15 грн.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із пунктом 8 частини другої статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно з приписами статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належить комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Взаємовідносини між споживачами природного газу та Оператором ГРМ регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП за № 2494 від 30 вересня 2015 року, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 2496 та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП за № 2498 від 30 вересня 2015 року.
Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є Оператором ГРМ, що здійснює діяльність з розподілу природного газу в рамках Кодексу газорозподільних систем, отриманої ліцензії та діючого законодавства України.
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, споживачі, в тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу (пункт 3 глави З розділу VI Кодексу газорозподільних систем).
Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Згідно пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу Пунктом 2.1 розділу II Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП за №2498 від 30.09.2015 (далі Типовий договір) визначено, що за цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати 
Споживачу послугу надається послуга з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість, у розмірі, строки та порядку визначені цим Договором.
Згідно п 6.6 Типового договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ та в будь-який не заборонений законодавством спосіб.
Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно зі приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Враховуючи те, що покази лічильника газу побутового споживача змінюються, що підтверджується розрахунком заборгованості, тобто ОСОБА_1 споживає природній газ, а тому вважається таким, що приєднався до умов договору розподілу природного газу. Разом з тим, позивач є виконавцем вказаних послуг. Дані обставини відображені у розрахунку заборгованості в графах, «обсяг газу», «покази лічильника», та інших.
Виходячи з системного аналізу вище вказаних норм права, слід дійти висновку, що відсутність письмового договору, укладеного між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ОСОБА_1 на надання житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. 
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримував надані послуги з розподілу природного газу, проте своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконував та не сплачував рахунки в повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини.
З огляду на вищевстапновлені обставини справи, заявлені позивачем позовні вимоги, знайшли підтвердження під час перегляду судового рішення.
Натомість, відповідачем не спростовано наявність у нього заборгованості та розмір такої перед позивачем за надані ним послуги з розподілу природного газу за період з вересня 2023 року по березень 2024 року.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд дійшов переконання, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, тому таке не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення слід скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь Львівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» слід стягнути 2 422 грн 40 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 4 542 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», задовольнити.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Позов Львівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» 7 762 ( сім тисяч сімсот шістдесят дві) грн 15 коп. заборгованості за надані послуги з розподілу природнього газу за період вересень 2023 року – березень 2024 року на р/р НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 4 542 ( чотири тисячі пятсот сорок дві) грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 грудня 2024 року.

Головуючий                                                         С.М. Копняк
Судді:                                                                         С.М. Бойко
А.В. Ніткевич