П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/7849/23	

Перша інстанція: суддя Величко А.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
28 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просила:
-                    визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у здійсненні перерахунку з більшим показником коефіцієнту заробітної плати у розмірі – 1,24398 замість – 0,95185;
-                    зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з урахуванням більшого показника коефіцієнту заробітної плати у розмірі – 1,24398 замість – 0,95185 з 03.07.2017 та виплатити недоотримані суми пенсії.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що, при перерахунку її пенсії у 2017 році, пенсійним органом протиправно зменшено індивідуальний коефіцієнт заробітної плати – з 1,24398 до 0,95185, що призвело до зменшення суми її пенсії.
ОСОБА_1 стверджує про те, що за аналізом пункту 4 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, позов ОСОБА_1 – задоволено.
Суд визнав протиправним здійснення ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахунку заробітної плати та індивідуального коефіцієнта заробітної плати ОСОБА_1 .
Зобов`язав ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.07.2017 з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 1,24398.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що суб`єкт владних повноважень, здійснюючи у 2017 році перерахунок пенсії ОСОБА_1 , протиправно зменшив індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати з 1,24398 до 0,95185.
До такого висновку суд першої інстанції дійшов за аналізом Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема статей 40, 42.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, представник ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначає про те, що коефіцієнт для обчислення заробітної плати не є сталим, він змінюється при кожному перерахунку пенсії.
Так, під час перерахунку пенсії з 01.07.2006 з урахуванням страхового стажу та заробітної плати – коефіцієнт заробітку становив 1,03263, розмір пенсії – 381,91 грн.; з 01.04.2009 – коефіцієнт заробітку становив 0,89732, розмір пенсії – 601,07 грн.; з 01.03.2011 – коефіцієнт заробітку становив 0,95185, розмір пенсії – 824,96 грн., з 01.04.2013 – коефіцієнт заробітку не змінився (0,95185), розмір пенсії – 994 грн.; з 01.06.2015 – коефіцієнт заробітку не змінився (0,95185), розмір пенсії – 1049 грн.; з 01.07.2017 – коефіцієнт заробітку не змінився (0,95185), розмір пенсії – 1307,07 грн.; з 01.07.2019 – коефіцієнт заробітку не змінився (0,95185), розмір пенсії – 2125,80 грн.
Позивачка була ознайомлена з правилами перерахунку пенсії відповідно до  стажу і заробітній платі, а саме: у разі зменшення коефіцієнту заробітної плати проводився перерахунок з урахуванням стажу та заробітної плати тільки якщо збільшувався загальний розмір пенсії до виплати.
З 01.07.2017 позивачці проведено перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш вигідним варіантом, з урахуванням набутого страхового стажу після призначення пенсії. Розмір пенсії склав 1307,07 грн.
Скаржник наголошує, що проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу та заробітку, де індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становитиме 1,24398, призведе до зменшення пенсійної виплати до розміру 1265,10 грн.

Також скаржник указує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до суду, передбачений частиною 2 статті 122 КАС України, в частині періоду позовних вимог з 03.07.2017 по 27.12.2022.

ОСОБА_1 не скористалась правом подання відзиву на апеляцію.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 з 13.11.2003 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Страховий стаж позивачки становить 42 роки 06 місяців та 20 днів.
Позивачка зверталась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявами про перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітної плати 06.07.2006, 16.03.2009, 24.02.2011, 04.04.2013, 15.06.2015, 03.07.2017 та 12.07.2019.
Перерахунок з урахуванням стажу та заробітної плати (в тому числі якщо коефіцієнт заробітної плати зменшувався) проводився тільки у випадку збільшення загального розміру пенсії.
Після кожного перерахунку коефіцієнт заробітної плати становив:
- перерахунок пенсії з 01.07.2006 згідно заяви від 06.07.2006 з урахуванням страхового стажу та заробітної плати - коефіцієнт заробітку 1,03263, розмір пенсійної виплати - 381,91 грн;
- перерахунок пенсії з 01.04.2009 згідно заяви від 16.03.2009 з урахуванням страхового стажу та заробітної плати - коефіцієнт заробітку 0,89732, розмір пенсійної виплати - 601,07 грн;
- перерахунок пенсії з 01.03.2011 згідно заяви від 24.02.2011 з урахуванням страхового стажу та заробітної плати - коефіцієнт заробітку 0,95185, розмір пенсійної виплати - 824,96 грн;
- перерахунок пенсії з 01.04.2013 згідно заяви від 04.04.2013 з урахуванням страхового стажу - коефіцієнт заробітку не змінився (0,95185), розмір пенсійної виплати - 994,00 грн;
- перерахунок пенсії з 01.06.2015 згідно заяви від 15.06.2015 з урахуванням страхового стажу - коефіцієнт заробітку не змінився (0,95185), розмір пенсійної виплати - 1049,00 грн;
- перерахунок пенсії з 01.07.2017 згідно заяви від 03.07.2017 з урахуванням страхового стажу - коефіцієнт заробітку не змінився (0,95185), розмір пенсійної виплати - 307,07грн;
- перерахунок пенсії з 01.07.2019 згідно заяви від 12.07.2019 з урахуванням страхового стажу - коефіцієнт заробітку не змінився (0,95185), розмір пенсійної виплати - 2125,80 грн.
У разі зменшення коефіцієнту заробітної плати проводився перерахунок пенсії позивачки з урахуванням стажу та заробітної плати тільки якщо збільшувався загальний розмір пенсії до виплати.
З 01.07.2017, на підставі заяви ОСОБА_1 , проведено перерахунок пенсії, відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за більш вигідним варіантом, з урахуванням набутого страхового стажу після призначення пенсії. Розмір пенсійної виплати позивачки склав 1307,07 грн.
Не погоджуючись з розрахунком пенсії, здійсненого з 01.07.2017, позивачка у квітні 2023 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.
На звернення позивачки, ГУ ПФУ в Миколаївській області листом від 29.04.2023 повідомило ОСОБА_1 про те, що її пенсію обчислено із заробітної плати за період з лютого 1973 по січень 1978 та протягом березня 2001 року – грудня 2010 року (за найбільш вигідним варіантом), згідно з довідкою про заробітну плазу, виданою АТВ «Аура» та індивідуальних відомостей про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 0,95185. При обчисленні середньомісячного заробітку застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки з урахуванням індексації 7405,03 грн (3764,40 грн (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки) х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 (коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати). Розмір середнього заробітку для обчислення пенсійної виплати складає 7048,48 грн (7405,03грн х 0,95185).
Розмір пенсійної виплати з 01.03.2023 становить 3880,46 грн, а саме: 2995,60 грн - основний розмір пенсії за віком (7048,48 х 0,42500); 460,46 грн - доплата за 22 роки понаднормового стажу (2093 х 22%); 124,40 грн - щомісячна доплата до пенсії особам, які досягли 65 річного віку, відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 № 168 (далі – Постанова №168); 300,00 грн - щомісячна компенсаційна виплата особам, які досягли 70 річного віку до пенсії, відповідно до пункту 8 Постанови № 168.
Позивачка, вважаючи протиправним застосування відповідачем меншого показника коефіцієнту заробітної плати, звернулася до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.
Згідно з частиною 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим ч. 3 ст.24 цього Закону, - 0,85.
Згідно з частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:
Кз = Зв : Зс, де:
Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , на підставі особистої заяви від 03.07.2017, просила здійснити перерахунок пенсії за більш вигідним варіантом з урахуванням набутого страхового стажу після призначення пенсії, що в свою чергу передбачало зміну коефіцієнту заробітної плати.
Статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено можливість перерахунку пенсії застрахованим особам, які після її призначення продовжують працювати, або із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.
Таким чином, перерахунок пенсії працюючим пенсіонерам не виключає можливість зміни заробітної плати, яка враховується при обчисленні розміру пенсії, і відповідно зміни при цьому індивідуального коефіцієнту.
Слід зазначити, що правовий висновок, за подібними обставинами справи, викладений у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року (справа №2-а-98/10, адміністративне провадження №К/9901/29433/18) та від 15 вересня 2022 року (справа №377/287/19, адміністративне провадження №К/9901/32061/20), який полягає у тому, що перерахунок пенсії працюючим пенсіонерам не виключає можливість зміни заробітної плати, яка враховується при обчисленні розміру пенсії, і відповідно зміни при цьому індивідуального коефіцієнту.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Варто відзначити, що Пенсійний фонд, здійснивши перерахунок пенсії за поданою позивачкою заявою, не порушив право останньої на вибір більш вигідного для неї варіанту перерахунку пенсії, оскільки її пенсія була перерахована у максимально можливому розмірі.

Слід також зауважити, у разі застосування коефіцієнту заробітної плати 1,24398 сума пенсійної виплати позивачки становила б 1265,10 грн. замість 1307,07 грн. із застосуванням коефіцієнту заробітної плати 0,95185.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права, що виразилось у неправильному тлумаченні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачкою шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною 2 статті 122 КАС України, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 по справі №П/800/259/15 указав, що у випадку, коли суб`єктивне право, свободи або інтереси не порушені, а відтак і не підлягають судовому захисту, застосування строків звернення до суду є помилковим. Іншими словами, інститут строків застосовується лише у разі реального порушення суб`єктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції у даній справі з`ясував, що суб`єктивні права, свободи або інтереси ОСОБА_1 не є порушеними, а тому застосування строку звернення до суду в даній справі є неможливим.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.
Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року – скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Ю. М. Градовський

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 31.10.2024.