ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/562/24  Номер провадження 33/814/1202/24	Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2024 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних  справ   Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем ОСОБА_1 ,
з участю захисника Павлюченка О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Павлюченка О.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , на постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року,                                 
ВСТАНОВИВ:

Цією постановою        ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення – штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн. 
Згідно з постановою судді,  ОСОБА_2  визнаний винуватим в тому, що він 24 липня 2024  року близько 06 год. 30 хв.  по вул. Миру в с. Селещина Полтавського району Полтавської області керував автомобілем Audi A4, д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота,  порушення координації рухів, порушення мови)та, всупереч вимогам п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі адвокат Павлюченко О.О. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Ставить під сумнів допустимість як доказу відеозапису події, оскільки він не містить електронного підпису, а також відсутні дані про пристрій, яким проводилася відеозйомка.
Стверджує про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу, а тому вважає недопустимими зібрані докази винуватості ОСОБА_2 .
Наголошує, що ОСОБА_2 не керував автомобілем, а стояв біля вокзалу.
Вказує, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_2 його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Заслухавши пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та докази, приходжу до такого. 
Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.
Фактичні обставини відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в апеляційній скарзі не заперечуються, повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №678485 від 24 липня 2024 року і підтверджуються відеозаписом події, який долучений до цього протоколу.
Доводи захисника про недопустимість як доказу диску з відеозаписом події є неприйнятними, оскільки цей доказ отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно зі ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення DVD-R диск з відеозаписом події виготовлений у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у даній справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді у виді файлів.
Отже, записані на оптичний диск електронні файли у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.
При цьому, відеозапис хоча і складається з декількох фрагментів, проте за своєю суттю він є безперервним, про що свідчать відображені на ньому дата та час проведення зйомки, достатньо інформативним та фіксує повну картину розвитку подій. Крім того, кожний наступний фрагмент відеозапису є логічним продовженням попереднього без будь-яких розривів у часі.
Більше того, в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів достовірність обставин, зафіксованих на відео.
Відповідно до п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
При цьому приписи закону не містять вимоги до посадової особи в обов`язковому порядку засвідчувати електронним підписом відеозапис, що додається до протоколу про адміністративне правопорушення.
Всупереч доводам захисника, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено номери (1430300040/16, 1160300040/14) бодікамер поліцейських, якими здійснено відеозапис події.
Також поліцейський ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення роз`яснив ОСОБА_2 його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та статтею 268 КпАП України, а також повідомив про відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України.
Як видно з відеозапису події, ОСОБА_2 керував автомобілемAudi A4, д.н.з.  НОМЕР_1 ,який постійно був в полі зору поліцейських до моменту зупинки.
Та обставина, що ОСОБА_2 сам зупинив автомобіль не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти в даному випадку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А право уповноважених осіб органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.
Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.
Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_4 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду                                          Костенко В.Г.