ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 140/33828/23 пров. № А/857/8536/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року (суддя – Плахтій Н.Б., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДІМСЕРВІС" до  Волинської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

                                                          ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОДІМСЕРВІС" (далі – ТОВ "АВТОДІМСЕРВІС") у листопаді 2023 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 11.07.2023 №UA205140/2023/000484/2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідача не було підстав вимагати в уповноваженої особи додаткові документи для підтвердження митної вартості, оскільки подані разом з митною декларацією документи містили всі необхідні дані для цього.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності: - числове значення, зазначене в декларації країни відправлення 23HU8110002B5BAEC7 від 28.06.2023 – 30054845,57 ,не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 27.06.2023 №HUSI23600262 – 80233,98 євро; - згідно із пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту №2/2023 від 25.05.2023 передбачені умови поставки DAP м.Хелм, декларації країни відправлення Польща не подано до митного оформлення; - відправником товару та торговою країною (графи 1 та 11 митної декларації) є POL-CEL Sp.z.o.o., Польща, тоді як контракт 2/2023 від 25.05.2023 укладений між ТОВ «Автодімсервіс»  та A.B.S. HUNGARY KFT; - в декларації №23HU8110002B5BAEC7 від 28.06.2023 країною відправлення є Угорщина, а транспортні витрати згідно рахунку №СФ-0000581 від 07.07.2023 надані лише по маршруту м.Хелм (Польща) – м.Луцьк. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей. Вказує, що оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні: товар №3 - 4,39 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/615767 від 06.07.2023; товар №6 - 4,40 дол.США/кг за МД №UA205140/2023/34865 від 03.05.2023. Вважає, що оскільки митний орган у рішенні про коригування митної вартості вказав, чому не можуть бути застосовані будь-які інші методи, окрім резервного, та провів відповідні консультації з декларантом щодо визначення методу визначення митної вартості, то його рішення є правомірним.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 25.05.2023 між ТОВ «Автодімсервіс» (покупець) та фірмою «ABS Hungary Kft.» (продавець) було укладено контракт №2/2023, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобільні запчастини (далі товар) за найменуванням, асортиментом (номенклатурою), ціною і в кількості, узгодженій сторонами. Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього погоджену сторонами ціну (т.1, а.с.10-14).
10.07.2023 з метою здійснення митного оформлення 31 товарної позиції (автозапчастини) декларантом позивача подано до Волинської митниці МД №23UA205140054501U5. Митна вартість визначена за першим методом - за ціною договору (контракту) (т.1, а.с.18-30, 153 зворот.-163).
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт)  №1/2023 від 01.04.2023, сертифікати типу UA46A(b)055400 від 09.01.2019, типу UA46A(b)055500 від 09.01.2019, типу UA46A(b)055600 від 09.01.2019, типу UA46A(b)055700 від 09.01.2019, сертифікати відповідності від 12.05.2021, пакувальний лист HUSI23600262 від 27.06.2023, рахунок-фактура (інвойс) HUSI23600262 від 27.06.2023, автотранспортна накладна (СМR) б/н від 05.07.2023, декларація про походження товару HUSI23600262 від 27.06.2023, довідка про транспортні витрати від 07.07.2023 №232, прейскурант від 27.06.2023 до 31.12.2023, договір на декларування та митне оформлення товарів від 25.05.2012 №75, договір на перевезення вантажу від 16.08.2021№1/16082021, додаткова угода від 02.01.2023 №1 до вказаного договору, заявка на перевезення вантажу від 04.07.2023 №04/07/23, рахунок-фактура  від 07.07.2023 СФ-0000581 згідно вказаного договору та заявки, копія митної декларації країни відправлення 23HU8110002B5ВАЕC7 від 28.06.2023 (т.1, а.с.10-17, 31-79, 96-101, 176-210, 212-219, 221 зворот-247, 249 зворот-255).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею надіслано декларанту електронне повідомлення, в якому декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи:  договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);  рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; декларацію країни відправлення Польща; платіжні документи за здійснені митні оформлення згідно зовнішньоекономічного контракту від 25.05.2023 №2/2023 та інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (т.1, а.с.83, 163 зворот).
У відповідь на вказане повідомлення декларант подав заяву від 10.07.2023 №1 (т.1, а.с.87, 211) та додаткові документи: картки рахунку 281 за 28.03.2023, 17.09.2023, 02.02.2023, 25.02.2023, видаткові накладні від 24.04.2023 №87866, від 14.04.2023 №81346, від 08.04.2023 №76149, від 06.04.2023 №74375, від 21.03.2023 №69563, від 28.03.2023 №66059, від 15.03.2023 №54898, від 07.03.2023 №48773, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.12.2022 у справі №140/6893/22 (т.1, а.с.88-95, 101-116, 220-221, 248-249).
У заяві від 11.07.2023 №1 позивач повідомив, що вважає наданий перелік підтверджуючих митну вартість документів вичерпним та просив прийняти рішення щодо визнання митної вартості «Запасні частини для легкових автомобілів, під брендом «АВС» без урахування 10-денного терміну (т.1, а.с.119 зворот).
11.07.2023 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000484/2 (т.1, а.с.117, 151) та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002652 (т.1, а.с.119, 152-153).
У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість товарів №3, №6, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме:
- числове значення, зазначене в декларації країни відправлення 23HU8110002B5BAEC7 від 28.06.2023 - 30054845,57, не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 27.06.2023 №HUSI23600262 - 80233,98 євро;
- згідно із пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту №2/2023 від 25.05.2023 передбачені умови поставки DAP м.Хелм, декларація країни відправлення Польща не подано до митного оформлення;
- відправником товару та торговою країною (графи 1 та 11 митної декларації) є POL-CEL Sp.z.o.o., Польща, тоді як контракт від 25.05.2023 №2/2023 укладений між ТОВ «Автодімсервіс» та A.B.S. HUNGARY KFT;
- в декларації №23HU8110002B5BAEC7 від 28.06.2023 країною відправлення є Угорщина, а транспортні витрати згідно рахунку №СФ-0000581 від 07.07.2023 надані лише по маршруту м.Хелм (Польща) - м.Луцьк.
Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.
Додатково декларант надав: картки рахунку від 02.02.2023, 25.02.2023, 28.03.2023, однак дані документи видані раніше, ніж укладений зовнішньоекономічний контракт 2/2023 від 25.05.2023 та лише інформують про діяльність підприємства за попередні періоди; видаткові накладні від 15.03.2023, 06.04.1023,14.04.2023. Вказані накладні містять відомості про діяльність підприємства за попередні періоди, не стосуються партії товарів, поданих до митного оформлення, рішення суду у справі №140/6893/22 від 16.12.2022, заява ТОВ «Автодімсервіс» від 10.07.2023 №1 про надання документів.
Декларант не надав додаткових документів, які б підтвердили митну вартість, про що повідомив листом №1 від 10.07.2023
У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994року, МК України, вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів - митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. За умови надання, згідно статті 53 МК України документів, витребуваних митним органом, які містять достовірну, об`єктивну інформацію щодо визначення митної вартості товару, яка піддається обчисленню, і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МК України) та методу 26 (статті 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МК України) та методу 2г (статті 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.
Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні: товар №3 - 4,39 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/615767 від 06.07.2023; товар №6 - 4,40 дол.США/кг за МД №UA205140/2023/34865 від 03.05.2023.
11.07.2023 декларант подав МД №23UA205140055136U9, за якою імпортований транспортний засіб випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України (т.1, а.с.121-133, 166-175).
Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою-третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами першою - п`ятою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частин першої, другої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4цього Кодексу або до суду.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей59і60цьогоКодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Згідно з матеріалами справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «Запасні частини для легкових автомобілів, під брендом «АВС», за основним методом (за ціною договору (контракту).
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
На думку колегії суддів, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.
Зокрема, були подані: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 25.05.2023 №2/2023, сертифікати типу UA46A(b)055400 від 09.01.2019, типу UA46A(b)055500 від 09.01.2019, типу UA46A(b)055600 від 09.01.2019, типу UA46A(b)055700 від 09.01.2019, сертифікати відповідності від 12.05.2021, пакувальний лист HUSI23600262 від 27.06.2023, рахунок-фактура (інвойс) HUSI23600262 від 27.06.2023, автотранспортна накладна (СМR) б/н від 05.07.2023, декларація про походження товару HUSI23600262 від 27.06.2023, довідка про транспортні витрати від 07.07.2023 №232, прейскурант від 27.06.2023 до 31.12.2023, договір на декларування та митне оформлення товарів від 25.05.2012 №75, договір на перевезення вантажу від 16.08.2021№1/16082021, додаткова угода  від 02.01.2023 №1 до вказаного договору, заявка на перевезення вантажу від 04.07.2023 №04/07/23, рахунок-фактура  від 07.07.2023 СФ-0000581 згідно вказаного договору та заявки, копія митної декларації країни відправлення 23HU8110002B5ВАЕC7 від 28.06.2023 (т.1, а.с.10-17, 31-79, 96-101, 176-210, 212-219, 221 зворот-247, 249 зворот.-255).
На думку апеляційного суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, контрактом від 25.05.2023 №2/2023, укладеним між ТОВ «Автодімсервіс» (покупець) та фірмою «ABS Hungary Kft.» (продавець), визначено предмет договору, ціну та загальну вартість контракту, порядок оплати, прийому товару, упакування та якість (т.1, а.с.10-14).
Згідно із пунктами 2.1, 2.2 вказаного контракту ціни на товари встановлюються в Євро. Продавець передбачає поставити покупцю за цим контрактом товар на загальну суму, зазначену в інвойсах.
Відповідно до пункту 2.3 контракту ціна товару включає в себе вартість його пакування, маркування та завантаження на транспортний засіб покупця.
Поставка здійснюється з різних складів продавця, які вказані в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах DAP Хелм (Інкотермс-2020) (пункт 3.1.).
Нормами пунктів 3.3, 3.4 контракту визначено, що постачання товару за цим контрактом здійснюється партіями на підставі замовлень покупця, які розміщаються в електронному вигляді за допомогою електронних засобів зв`язку. Остаточний склад кожної партії (асортимент, кількість), умови (в т.ч. строки) поставки та оплати, ціни, що діють для зазначених у інвойсі умов поставки і оплати даної партії товару, а також додаткові знижки (у разі, якщо такі надані продавцем), зазначаються в інвойсі (інвойсах) на партію, що поставляється.
Згідно із пунктами 4.1, 4.2. контракту покупець в строки, визначені відповідно до умов даного контракту, оплачує повну вартість виставленого рахунку-фактури. Платежі за цим контрактом здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених у рахунках-фактурах, наданих продавцем.
На виконання умов вказаного договору та згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) від 27.06.2023 HUSI23600262 компанія «ABS Hungary Kft.» поставила позивачу товар, а саме: автозапчастини загальною вартістю 80233,98 Євро. Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, їх кількість, ціну (т.1, а.с.31-60).
Стосовно доводів митного органу про те, що числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23HU8110002B5BAEC7 від 28.06.2023 – 30054845,57, не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку – фактурі від 27.06.2023 №HUSI23600262 – 80233,98 Євро, суд зазначає наступне.
Згідно із експортною митною декларацією №23HU8110002B5BAEC7 від 28.06.2023 вартість товару визначена у валюті Угорщини - форинтах та становить 30054845,57 (т.1, а.с.68-71).
На думку суду, твердження відповідача про наявність розбіжностей у вартості товару в Євро, зазначеній в рахунку-фактурі (інвойсі), та у декларації країни експорту, яка зазначена в форинтах (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до пункту 4.3 контракту валютою платежу є Євро. Згідно з наданим до митного оформлення інвойсом вартість товару визначалась в Євро. Тобто вартість товарів у форинтах сторонами договору взагалі не визначалась.
При цьому, неподання курсів валют на дату складання декларацій країни відправлення жодним чином не впливає на визначення числових значень митної вартості, яка встановлена саме з урахуванням інвойсів, а не декларацій країни відправлення. Митні декларації країни відправлення не є документами, які підтверджують митну вартість товару, тому митний орган не міг посилатися на виявлені у них та у інвойсах розбіжності.
Варто зазначити, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.
Разом з тим, у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.
В оскаржуваному рішенні також зазначено, що згідно із пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту №2/2023 від 25.05.2023 передбачені умови поставки DAP м.Хелм, декларації країни відправлення Польща не подано до митного оформлення.
Щодо таких тверджень апелянта суд зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.
Стосовно твердження апелянта про те, що відправником товару та торговою країною (графи 1 та 11 митної декларації) є «POL-CEL Sp.z.o.o., Польща», тоді як контракт №2/2023 від 25.05.2023, укладений між ТОВ «Автодімсервіс» та «A.B.S. HUNGARY KFT», слід зазначити наступне.
Згідно із пунктом 1.3 контракту оформлення інвойсів проводиться за адресою компанії «ABS Hungary Kft», Szirtes ut 6. В. ер. 1 em. 1016 Budapest, Hungary. Передача Товару та документів здійснюється з різних складів Продавця, на які надходить Товар, який виробляється на підприємствах у різних країнах. Назви складів зазначаються у товаросупровідних документах та рахунках-фактурах.
Відповідно до пункту 3.5 контракту вантажно-транспортна накладна міжнародного зразка (CMR) є товаросупровідним документом.
З огляду на вищевказані умови контракту, зазначення в інвойсі від 27.06.2023 HUSI23600262 та вантажно-транспортній накладній від 05.07.2023 (CMR) (т.1, а.с.61) адреси поставки товару та його відправника - POL-CEL Sp.z.o.o., м.Хелм, Польща - є достатнім підтвердженням належності виконання постачальником своїх зобов`язань щодо поставки товару, повністю відповідає умовам даного контракту та є підтвердженням відсутності розбіжностей щодо відправника товару та країною його відправки.
Також в оскаржуваному рішенні зазначено, що в декларації №23HU8110002B5BAEC7 від 28.06.2023 країною відправлення є Угорщина, а транспортні витрати згідно рахунку № СФ-0000581 від 07.07.2023 надані лише по маршруту м.Хелм (Польща) – м.Луцьк.
Надаючи оцінку таким сумнівам митного органу, слід врахувати доводи позивача про те, що продавець був зобов`язаний надати йому в розпорядження товар в цьому польському місті, а вже перевезення з нього до Луцька здійснював найнятий позивачем та за його рахунок перевізник.
Так, як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «Транс-Експрес-Логістик» (перевізник) та ТОВ «Автодімсервіс» (замовник) був укладений договір на перевезення вантажу від 16.08.2021№1/16082021, за умовами якого перевізник зобов`язується здійснити перевезення вантажів, пред`явлених замовником (вантажовідправником) для перевезення, в міжнародному та міжміському сполученнях на умовах, обумовлених в цьому договорі та в заявках на здійснення міжнародного і/або міжміського перевезення вантажу, а замовник зобов`язується оплатити перевізнику вартість перевезення у відповідності до умов цього договору (т.1, а.с.63-64).
Відповідно до довідки про транспортні витрати від 07.07.2023 №232 транспортні витрати при доставці вантажу автомобілем  АС 8287 ВТ/ НОМЕР_1 по маршруту 22-100 Хелм (Польща) митний перехід Дорогуськ/Ягодин (29 км) склали 10000,00 грн; митний перехід Ягодин м.Луцьк (134 км) 30000,00 грн (т.1, а.с.62).
Вказані обставини також підтверджуються заявкою на перевезення вантажу від 04.07.2023 №04/07/23 (т.1, а.с.66) та рахунком на оплату від 07.07.2023 СФ-0000581 (т.1, а.с.67).
При цьому, визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (9516,00 грн), що не заперечується відповідачем.
Отже, надані разом МД документи підтверджували вартість перевезення та той факт, що придбаний товар доставлявся найнятим позивачем перевізником з м.Хелм.
З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, які містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Апелянт не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.
Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
Так, митний орган не обґрунтував, яким чином сертифікати якості та відповідності, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з порівняльним аналізом цін на оцінюваний товар на європейському ринку впливають на визначення митної вартості.
Суд наголошує, що вимога про витребування додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є рахунок-фактура.
З урахуванням вищенаведеного, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
За таких обставин, відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтвердженні документально.
Згідно з пунктами 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.
Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку апеляційного суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Митну декларацію, цінову інформацію якої використано для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу, відповідач суду не надав.

На думку апеляційного суду, митний орган належно не обґрунтував своє рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Апеляційний суд резюмує, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі №140/33828/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська