УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/6021/23 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В. 
Номер провадження №33/4805/1382/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника - адвоката Гайдащука О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Гайдащука Олександра Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 21 листопада 2023 року о 00 год. 20 хв. в Житомирському районі, с. Калинівка, вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 запропоновано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки із застосуванням приладу Alcotest Drager, на що водій погодився, результат склав 1,89 ‰, із результатом водій погодився, що зафіксовано на боді-камеру поліцейського, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Гайдащук О.С., подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову судді районного суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що працівниками поліції не було задокументовано факту порушення ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу, за порушення ПДР чи комендантської години ОСОБА_1 не притягнуто до відповідальності. На переконання захисника, інспектор поліції ОСОБА_2 не мав відповідних на те законних підстав для зупинки даного транспорту, оскільки відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2020 року №573 патруль виконує покладені на нього обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де запроваджено комендантську годину. Відповідно до відповіді на адвокатський запит інспектор поліції Черевко С.В. до складу патрулів (з числа військовослужбовців чи співробітників органів внутрішніх справ або спільні патрулі з залученням особистого складу військовослужбовців і поліції) та про прийняття відповідних розпорядчих документів по особовому складу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області. Зазначає, що протокол складено 21.11.2023 о 01 год. 05 хв., огляд проведено, відповідно до роздруківки 21.11.2023 о 00:57, а відеозапис 22.11.2023 о 01:16, тобто такі розбіжності у часі, суперечать матеріалам справи та відеозаписам, останній не є безперервним. Вважає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , хоча він направив клопотання про відкладення розгляду справу зв`язку із захворюванням, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що справу розглянута судом без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та захисника, про постанову суду захиснику стало відомо 27.09.2024 в ході періодичного моніторингу ЄДРСР, цього ж дня він звернувся до суду про видачу копії постанови суду від 12.09.2024, що підтверджується заявою від 27.09.2024 (а.с. 55).
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника-адвоката Гайдащука О.С., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.
Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2023, у відповідності до якого, 21.11.2023 о 00 год. 20 хв. в Житомирському районі, с. Калинівка, вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки за допомогою Alcotest Drager 6820, тест №343, результат 1,89 проміле, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП(а.с. 3); роздруківкою Alkotest-6820 від 21.11.2023 з результатом 1,89 ‰ (проміле) (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підстава: виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини. Результат огляду 1,89 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 4); розписками про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с. 5, 6);відеозаписом обставин події (а.с. 11). 
Протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду та чек за результатами тестування спеціальним засобом «Драгер 6820» підписано ОСОБА_1 без зауважень.
Даних про те, що ОСОБА_1 наполягав на направленні його для проведення огляду у медичному закладі охорони здоров`я матеріали справи не містять.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був зупинений за порушення Правил дорожнього руху чи комендантської години, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень п. 7 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
З  відеозапису вбачається, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що зупинили його транспортний засіб, оскільки він  рухався в комендантську годину.
Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів. 
Так, Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України та діє на даний час.
У зв`язку з введенням воєнного стану на всій території України запроваджено комендантську годину, яка за даними офіційної інтернет-сторінки військової адміністрації встановлена з 00 год. до 05 год., що є загальновідомим.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що враховуючи вказані положення чинного законодавства України, рух особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на автомобілі в період обмежень, які запроваджені комендантською годиною, тобто в період дії комендантської години, є достатньою та законною підставою для зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції в межах п. 7 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», незалежно від формування патруля спільно з військовослужбовцями Збройних Сил на підставі Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, який надає патрулям більший об`єм повноважень ніж зупинка ТЗ особисто працівниками поліції, а тому доводи скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження. В даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , йому було надані відповідні пояснення щодо мотивів зупинки, та повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а тому подальші дії водія регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.
Твердження захисника на ту обставину, що протокол складено 21.11.2023 о 01 год. 05 хв., огляд проведено, відповідно до роздруківки 21.11.2023 о 00:57, а відеозапис 22.11.2023 о 01:16, тобто такі розбіжності у часі, суперечать матеріалам справи та відеозаписам, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови, та є належним та допустимим доказом, оскільки на них зафіксовано фактичні обставини події, які відбулися в час, вказаний у протоколі. Крім того, вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з  оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 та є належним та допустимим доказом.
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам, та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. 
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника без належного повідомлення про день та час розгляду справи. Так, про судове засідання ОСОБА_1 повідомлялася неодноразово, про що свідчать довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с. 12, 19, 24, 28, 31, 36, 38, 42, 47) відповідно до заявки на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді (а.с. 7). Також ОСОБА_1 скористався своїм правом на отримання правової допомоги, уклав договір із захисником, який також належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак систематично надавали клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин (а.с. 22, 25, 32, 37, 39, 43, 48). Факт обізнаності ОСОБА_1 та його захисника Гайдащука О.С. про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись Житомирським районний судом Житомирської області є беззаперечним. Тому, з приводу наведених апелянтом доводів апеляційний суд вважає за необхідне, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не можуть за встановлених обставин бути підставою скасування оскаржуваної постанови.
Постанова Чернівецького апеляційного суду, на яку посилається захисник, не впливає на правильність судового рішення по суті, оскільки не має преюдиційного значення.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката Гайдащука Олександра Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Н.Й. Григорусь