Дата документу 20.11.2024 Справа № 311/1842/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 311/1842/21         Головуючий у 1-й інстанції: Ретинська Ю.І. 
Провадження №22-ц/807/1891/24         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Гончар М.С.,  Кочеткової І.В.,  Камалової В.В.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2024 року  за заявою Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації про відновлення втраченого судового провадження №311/1842/21 у справі за позовом Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Комунальний заклад «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про позбавлення батьківських прав,-
В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження №311/1842/21 за позовом Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Комунальний заклад «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування  заяви зазначено,  що Василівським районним судом Запорізької області розглядалась вищезазначена цивільна справа. Судом позовні вимоги були задоволені, 28 січня 2022 року ухвалено вступну та резолютивну частину рішення. 

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану,  на території  Василівської громади  на початку березня 2022 року велися  активні бойові дії, внаслідок чого м. Василівка Запорізької області було окуповане. 

Після окупації  міста в березні 2022 року російськими  військовими були  захоплені адміністративні будівлі, які розташовані  у м. Василівка, в тому числі будівлі Василівського районного суду у якому перебували матеріали справи № №311/1842/21. На сьогодні діти   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають в комунальному закладі «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради.

Враховуючи, що рішення по справі про позбавлення батьківських прав від 28 січня 2022 року не набрало законної сили, дітям не можливо надати статус дітей позбавлених піклування у зв`язку з чим вони позбавлені права на влаштування в сім`ю. 

У зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя вказаним судом та зміну його територіальної підсудності розпорядженням Верховного Суду від 14.09.2022 за N 49/0/9-22, просив відновити втрачене судове провадження у вказаній цивільній справі № 331/1842/21 (провадження № 2/311/224/22), яке не набрало законної сили, копію відновленого рішення суду направити заявнику.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2024 року у відновленні вищезазначеного втраченого провадження відмовлено. Роз`яснено учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. 

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, просить ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нову про відновлення втраченого судового провадження №2/311/224/2022 за позовною заявою Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації по справі №311/1842/21 від 28 січня 2022 року в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та видати ухвалене у справі рішення. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не у повному обсязі дослідив обставини у даній справі та залишив без уваги те, що наявні усі правові підстави для задоволення їх заяви. Інших шляхів для захисту їх права окрім як задоволення вказаної заяви немає. Суд мав сприяти їм у захисті прав дітей та видати вступну та резолютивну частину рішення Василівського районного суду Запорізької області, ухвалену 28 січня 2022 року у справі № 311/1842/21. Вважає, що оголошення 28 січня 2022 року Василівським районним судом Запорізької області вступної та резолютивної частині рішення суду свідчить про завершення судового процесу і ухвалення остаточного рішення. Суд не вжив всіх можливих заходів для відновлення втраченого судового провадження, дійшов передчасного висновку щодо недостатності зібраних матеріалів для відновлення втраченого судового провадження та встановлення факту його існування, а Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації, в свою чергу, позбавлена права забезпечення виконання судового рішення, яке є обов`язковим до виконання.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення судової повістки   до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, від Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності просять апеляційну скаргу задовольнити ( а.с. 142).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності учасників справи.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає в повній мірі.

Відмовляючи у відновленні втраченого провадження, суд першої інстанції виходив з відсутності можливості у суду зібрати усі необхідні процесуальні документи по цивільній справі, на підставі яких можливо було б вирішити питання про відновлення втраченого судового провадження, оскільки повний текст рішення по зазначеній справі не оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а іншого способу перевірити наявність повного тексту рішення, немає, а тому на думку суду відсутні докази на підтвердження того, що розгляд справи № 311/1842/21 закінчений ухваленням судового рішення, в розумінні положень ст. ст. 259, 354 ЦПК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного. 
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи. 

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Наказом голови Василівського районного суду Запорізької області від 09 березня 2022 року припинено роботу Василівського районного суду Запорізької області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26 вересня 2022 року № 217 «Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75» визначено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 вересня 2023 року; територія розташування Василівського районного суду Запорізької області - м. Василівка Запорізької області входить до цього Переліку.
Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ураховуючи неможливість здійснення судами правосуддя під час воєнного стану та на підставі Наказу голови Василівського районного суду Запорізької області «Про припинення роботи суду» від 09 березня 2022 року, витребування матеріалів вищезазначеної цивільної справи з Василівського районного суду Запорізької області є неможливим.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» територіальна підсудність справ Василівського районного суду Запорізької області визначена за Заводським районним судом м. Запоріжжя.

З врахуванням того, що територія м. Василівка Запорізької області є тимчасово окупованою територією України, і справи з архіву Василівського районного суду Запорізької області до Заводського районного суду м. Запоріжжя не передані, - є підстави вважати, що судове провадження у цій справі є втраченим.

Метою відновлення втраченого судового провадження може бути: одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо.

Так, відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Частиною 3 ст. 491 ЦПК України передбачено, що до заяви про відновлення втраченого судового провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися в заявника або у справі, копії заяви відповідно до кількості учасників справи, а у разі необхідності - клопотання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Стаття 493 ЦПК України визначає, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Тобто, за змістом ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Тлумачення ч. 1 ст. 494 ЦПК України свідчить, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачено у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.

Згідно ч. 3,4 ст. 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Що також узгоджується і з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року по справі N 111/2150/13-ц (провадження N 61-24083сво18).

Відновлення втраченого судового провадження провадиться за загальними правилами ЦПК України, встановленими для розгляду справ позовного провадження з урахуванням особливостей справ про відновлення втраченого судового провадження, передбачених статтями 493 і 494 ЦПК України.

Відновлення втраченого провадження замінює втрачені оригінали процесуальних документів, які містились у втраченій цивільній справі.

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права - відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення та виконання судового рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2024 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження з тих підстав, що наявні в матеріалах справи документи є недостатніми для відновлення втраченого судового провадження у справі № 311/1842/21, зокрема в частині змісту (тексту) рішення Василівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2022 року, оскільки відомості в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо повного тексту судового рішення відсутні, повний текст заявником суду наданий не був.

З наявної інформації судом встановлено наступне.

Як випливає із Автоматизованої системи обігу документів Василівського районного суду Запорізької області,  яка у встановленому законом  порядку була передана до Заводського районного  суду м. Запоріжжя,  а також  з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень,  в провадженні  Василівського районного суду Запорізької області дійсно перебувала на розгляді цивільна справа № 311/1842/21 за позовом  Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

14 травня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про позбавлення батьківських прав, справа розподілена судді Нікандровій С.О..
17 травня 2021 року направлено запити щодо місця реєстрації відповідачів.
19 липня 2021 року постановлена ухвала про відкриття провадження по справі.
25 листопада 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження справу призначено до судового розгляду.
13 січня 2022 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.
28 січня 2022 року ухвалено рішення суду, яким задоволено позовні вимоги Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації, по справи винесено вступну та резолютивну частини рішення, складання повного рішення відкладено до 07 лютого 2022 року.

Заводським районним судом м. Запоріжжя на ухвалу судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2024 року з автоматизованої системи документообігу Василівського районного суду Запорізької області надано наявні документи, що подавались до Василівського районного суду Запорізької області:
копія позовної заяви з додатками згідно переліку; копія протоколу автоматичного розподілу судових справ між суддями; копії запитів органу державної влади, підприємства, установи, організації, закладу щодо доступу до персональних даних; копія відповіді на запит №03-01-11/1953 від 15 червня 2021 року; копія ухвали суду про відкриття провадження від 19 липня 2021 року; копія супровідного листа від 29 липня 2021 року; копія висновку Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 01 червня 2021 року № 01-12/170; копія відповіді на запит № 86 від 31 серпня 2021 року; копія судової повістки; копія запиту (повторно) органу державної влади, підприємства, установи, організації, закладу щодо доступу до персональних даних; копії повідомлень про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме; копія ухвали від 25 листопада 2021 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду;- копія заяви про уточнення позовних вимог;- копія рішення суду від 28 січня 2022 року вступна та резолютивна частини.

Від учасників справи документи, які надавалися суду під час здійснення судового провадження по справі № 311/1842/21, а також документи видані учасникам судового процесу та іншим особам зі справи до втрати провадження, копії цих документів, інші відомості, що стосуються справи суду не надано.

За вимогами ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі є можливим за умови, якщо розгляд справи по суті закінченій ухваленням рішення, або у якій провадження закрито.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.258 ЦПК України розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду.
Відповідно до порядку ухвалення рішення, встановленого ч.1 ст..259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до ч.6. ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 354 КПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

При цьому, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Із аналізу зазначених норм права вбачається, що законодавець пов`язує закінчення судового розгляду із складанням повного тексту судового рішення, а проголошення вступної та резолютивної частини рішення є винятком із правил, про що свідчить те, що виникнення строку на оскарження судового рішення пов`язується з днем проголошення судового рішення, але ж у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, строк на оскарження обчислюється з часу складання повного тексту судового рішення.

Враховуючи, що повний текст рішення по зазначеній справі не оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а іншого способу перевірити наявність повного тексту рішення, немає, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні докази на підтвердження того, що розгляд справи № 311/1842/21 закінчений ухваленням судового рішення, в розумінні положень ст.ст. 259, 354 ЦПК України.

Суд першої інстанції врахував, що матеріали не є достатніми для відновлення втраченого судового провадження, в тому числі повного змісту судового рішення, інших обставин справи, копій певних документів на підставі яких було вирішено справу.

Отже, матеріали цивільної справи № 311/1842/21 залишились на тимчасово окупованій території України, судове провадження у ній не було закінчено ухваленням повного тексту рішення суду та не було закрито, виходячи із положень ст. ст. 488, 492 ЦПК України справа № 311/1842/21 не підлягає подальшому розгляду, і по ній не може бути ухвалено остаточного рішення, а позивач може захищати свої права лише шляхом звернення до суду із новим позовом, що стане предметом вже іншої справи.

Апеляційний суд також констатує, що відсутні підстави забезпечення захисту інтересів заявника у порядку, передбаченому ст. 488 ЦПК України, шляхом відновлення втраченого судового провадження у справі № 311/1842/21, адже розгляд цієї справи Василівським районним судом Запорізької області не завершено, оскільки повний текс судового рішення судом першої інстанції не ухвалено.

Отже, спір, що виник між сторонами у справі № 311/1842/21, може бути вирішено лише за умови, якщо позивач звернеться до суду із новим позовом. 

За таких обставин, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відновленні втраченого судового провадження, посилаючись на недостатність зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження.

Доводи апеляційній скарги, що заявником надано достатньо доказів на підтвердження заявлених вимог і суд мав сприяти заявнику у їх отриманні, а також, що за умови неможливості відтворення повного змісту судового рішення, допускається відновлення лише резолютивної частини судового рішення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки законодавцем передбачена можливість відновлення повністю або частково судового провадження в цивільній справі, яка була закінчена ухваленням рішення або у якій провадження закрито.

Однак, з матеріалів справи не можливо встановити зміст відновленого судового провадження, так як інформація щодо існування будь-якого повного тексту рішення у справі №331/184/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня та заявником не надана.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих заявником доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновки суду, викладені в оскарженій ухвалі, ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростовано. 

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України), N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду, як постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, залишенню без змін.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відмова у задоволенні заяви про відновлення втраченого провадження не перешкоджає повторному зверненню заявника з відповідною заявою за наявності у нього певних документів. 

Згідно з ч. ч. 1, п. 2 ч. 2, п. 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові – на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга апеляційним судом залишене без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації – залишити без задоволення. 
Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2024 року у цій справі залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена 21 листопада 2024 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.  	Кочеткова І.В.