ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 260/5611/22 пров. № А/857/1529/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді                                        Обрізко І.М., 
суддів                                                            Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року прийняте суддею Микуляк П.П., м.Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження, у справі № 260/5611/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

                                                           встановив:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі – В/Ч НОМЕР_2 , відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) (далі – В/Ч НОМЕР_3 , відповідач 2), в якому просив визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_2 щодо не нарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди із 01 січня 2012 по 13 січня 2015 та із 11 серпня 2015 по 13 липня 2017; зобов`язати В/Ч НОМЕР_2 вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в періоди із 01 січня 2012 по 13 січня 2015 та із 11 серпня 2015 по 13 липня 2017 - січень 2008 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (далі – Порядок №44); визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди з 14 січня 2015 по 10 серпня 2015 та із 14 липня 2017 по 28 лютого 2018; зобов`язати В/Ч НОМЕР_3 вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період 14 січня 2015 по 10 серпня 2015 та із 14 липня 2017 по 28 лютого 2018 - січень 2008 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44; зобов`язати відповідачів, кожного окремо за свій період, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2012 по день її фактичної виплати, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_2 у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди із 01 січня по 13 січня 2015 та із 11 серпня 2015 по 13 липня 2017. Зобов`язано В/Ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008, за періоди із 01 січня по 13 січня 2015 та із 11 серпня 2015 по 13 липня 2017 - із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44, із врахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_3 у відношенні до ОСОБА_1 , щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди з 14 січня по 10 серпня 2015 та з 14 липня 2017 по 28 лютого 2018. Зобов`язано В/Ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008, за період з 14 січня по 10 серпня 2015 та з 14 липня 2017 по 28 лютого 2018, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44, з врахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що відповідно до положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення січень 2008 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018. При цьому суд зазначає, що зміни до Порядку, внесені Постановою №1013, застосовуються лише з 01.12.2015, оскільки її норми не мають зворотної дії в часі. Враховуючи, що позовні вимоги позивача щодо неналежного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2012 до 01.12.2015 обґрунтовані саме незастосуванням відповідачами січня 2008 (місяця підвищення посадових окладів військовослужбовців) як базового, то позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 до 28 лютого 2018. Несвоєчасна виплата індексації грошового забезпечення сталася з вини відповідача, а тому суд вважає, що позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб. Вказана позиція узгоджена з постановою Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №812/1048/17. У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 у справі №810/1092/17, від 13 січня 2020 у справі №803/203/17, від 15 жовтня 2020 у справі №240/11882/19. З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до відповідачів із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, відтак суд вважав таку позовну вимогу передчасною.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги. Вважають, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач 1 зазначає, що за період проходження служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні у позивача у березні 2015 та червні 2016 збільшився розмір премії та інших складових грошового забезпечення. Вищевказане підтверджується правовою позицією, викладеною в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.01.2023 в справі №260/1773/22. Таким чином, починаючи з 01 грудня 2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Вважає, що суд першої інстанції, визначивши базовим місяцем для нарахування індексації - січень 2008, порушив свою наглядову функцію і прийняв рішення замість НОМЕР_1 прикордонного загону, як органу, який наділений повноваженнями щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, а тому підстави для зобов`язання здійснити розрахунок індексації з урахуванням базового місяця січень 2008, відсутні. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову
Відповідач 2 в обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд звертав увагу у постановах від 19 травня 2022 у справі №200/3859/21, від 23 березня 2023 у справі № 400/3826/21 та від 06 квітня 2023 у справі №380/166/21. Просить скасувати рішення суду в частині зобов`язання В/Ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення в належному розмірі із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 за періоди з 14 січня по 10 серпня 2015 та прийняти в цій частині нове, яким в задоволенні позову відмовити..

Позивачем подано відзив на апеляційні скарги, в якому просить залишити без змін рішення суду, а апеляційні скарги без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України, в тому числі: в НОМЕР_1 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_3 (В/Ч НОМЕР_2 ) та у ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/Ч НОМЕР_3 ).
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону (по особовому складу) від 05 червня 2020 №245-ОС, старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії – чергового відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » І категорії (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону, звільненого з військової служби в запас наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 05.05.2020 №195-ОС, за пп.«а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 07 червня 2020. 
На вимогу поданих представником ОСОБА_1 запитів, відповідачами, а також галузевим державним архівом Державної прикордонної служби України були надані копії карток грошового забезпечення позивача за період проходження служби з 2012 по 2018 роки.
Із копій особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 із В/Ч НОМЕР_2 вбачається, що позивачу виплачено індексації грошового забезпечення у 2012 - 00,00 грн.; у 2013 - 00,00 грн., у 2014 – 1147,35 грн.; у 2015 - 787,46 грн.; у 2016 - 0,00 грн.; у 2017 - 0,00 грн.
Із копій особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 із В/ НОМЕР_4 вбачається, що позивачу із лютого по серпень 2015; із липня по грудень 2017; січень і лютий 2018 - індексація грошового забезпечення в загалі не була нарахована та виплачена.
Вважаючи дії відповідача щодо неправильного нарахування та виплати індексації його грошового забезпечення протиправними, з метою захисту права на одержання винагороди за працю у належному розмірі ОСОБА_1 звернувся до суду.

Спірним у цій справі є, зокрема, питання визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за період з 01.01.2012 по 13.01.2015, з 14.01.2015 по 28.02.2018, з урахуванням базового місяця для обчислення індексації січня 2008.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03 липня 1991 (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
У первинній редакції частина перша статті 4 цього Закону передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Пізніше до цієї норми були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015, який набрав законної сили 01 січня 2016.
Тож з 01 січня 2016 за правилами частини першої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Інші положення статті 4 цього Закону з 2005 й дотепер залишилися незмінними.
Зокрема, частина друга статті 4 Закону  № 1282-ХІІ передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Згідно з частиною третьою, четвертою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).
Пункт 1-1 Порядку №1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.
Так, пунктом 1-1 Порядку №1078 установлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.
Абзаци 2, 4 пункту 4 Порядку №1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив в частині шостій статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Так, абзац 2 пункту 4 Порядку №1078 визначає, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб.
Натомість абзац 4 пункту 4 Порядку №1078 установлює, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абзацом 6 пункту 4 Порядку №1078, а з 15 березня 2018 врегульоване абзацом 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
До 01 грудня 2015 новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.
На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд уже звертав увагу у постанові від 19 травня 2022 у справі №200/3859/21.
Пункт 5 Порядку №1078 застосовується з 01 грудня 2015 у новій редакції на підставі постанови Уряду №1013 від 09 грудня 2015.
Абзац 1 пункту 5 Порядку №1078 в указаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, у якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Абзац 2 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 01 грудня 2015 дотепер у редакції постанови Уряду №1013 від 09 грудня 2015 і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Абзац 3 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 01 грудня 2015 у редакції постанови Уряду №1013 від 09 грудня 2015 і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Цей же абзац з 15 березня 2018 дотепер діє у редакції постанови Уряду №141 від 28 лютого 2018 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 01 грудня 2015 дотепер у редакції постанови Уряду №1013 від 09 грудня 2015 і установлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Абзац 5 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 01 грудня 2015 до 01 квітня 2021 у редакції постанови Уряду №1013 від 09 грудня 2015 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 діяв з 01 грудня 2015 у редакції постанови Уряду №1013 від 09 грудня 2015 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Пункт 10-2 Порядку №1078 був викладений у новій редакції на підставі постанови Уряду №1013 від 09 грудня 2015.
У цій редакції пункт 10-2 Порядку №1078 застосовувався з 01 грудня 2015 до 01 квітня 2021 та передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008.
З січня 2008 посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.
Отже, відповідно до положень Порядку № 1078, січень 2008 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.
Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення вправах (абзац 10 пункту 9).
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирішення питання щодо визначення базового місяця, який підлягає застосуванню при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 сприятиме досягненню мети правосуддя та цілей ефективного захисту порушеного права позивача судом.
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення січня 2008 базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача.
Зазначене вище відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.05.2022 у справі № 580/3335/21.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що хоч суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що місяцем для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008, однак не вірно визначив період. Таким чином, В/Ч НОМЕР_2 протиправно не нарахувала та не виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 за період з 01 грудня 2015 по 13 липня 2017, а В/Ч НОМЕР_3 протиправно не нарахувала та не виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 за період з 14 липня 2017 по 28 лютого 2018. 
Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26 січня 2022 у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 у справі №420/3593/20 та ін., стосовно тлумачення у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. 

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44  (далі як і раніше Порядок №44) виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Пункти 4 та 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відтак, вимога про проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Враховуючи невиплату позивачу сум індексації грошового забезпечення апеляційний суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.          
У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів. Таким чином, нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення слід проводити з врахуванням пункту 2 Порядку № 44.
Зазначений висновок апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 травня 2022 у справі № 380/11904/21.
Так, у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді суб`єкта владних повноважень про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 по справі № 240/186/20 та від 04 травня 2022 у справі № 200/14472/19-а.
Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідачів із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, відтак, дана позовна вимога є передчасною.

З огляду на викладене, доводи апеляційних скарг являються частково суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                            постановив:

Апеляційні скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

Рішення  Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у справі № 260/5611/22 скасувати і прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в належному розмірі за період із 01 грудня 2015 року по 13 липня 2017 рік.
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, за період із 01 грудня 2015 року по 13 липня 2017 року - із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, із врахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Кінологічного навчального центру (Військова частина НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди з 14 липня 2017 року по 28 лютого 2018 рік.
Зобов`язати Кінологічний навчальний центр (Військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, за період з 14 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, з врахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар