ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/6542/24                                                Головуючий 1 інстанції: Семенова Я.Ю.
Провадження №33/818/1619/24                        Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       09 грудня 2024 року                                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Янукян Л.Х. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
       Цією постановою 
                        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, непрацююча, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
       визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

       Постановою встановлено, що 13 червня 2024 року о 04 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася по вул. Владислава Зубенка, 70 в м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 7510 ARLM-0271, результат огляду – 0,34 проміле, чим порушила вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими: забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

       В апеляційній скарзі захисник Янукян Л.Х., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що станом на 21 червня 2024 року технічний прилад Драгер, який використовувався при огляді ОСОБА_1 , не повинен був експлуатуватися, оскільки остання його повірка була проведена 01 червня 2023 року, що свідчить про недопустимість доказу. Вважає, що є підстави для сумніву у достовірності зафіксованих Драгером показників алкоголю у ОСОБА_1 , оскільки розбіжність між показанням температури навколишнього середовища зафіксованого Драгером та даними Харківського Регіонального центру з Гідрометеорології, становить 7 градусів по Цельсію. Більш того, роздруківка тесту Драгер є зовсім нечитабельною, у зв`язку з чим неможливо отримати всю інформацію, яка вказана в тексті, у зв`язку з чим не може бути прийнятою судом, як належний доказ. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування останньою за кермом автомобіля. Посилається на практику застосування рішень ЄСПЛ.

Крім того, захисник Янукян Л.Х. просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року, посилаючись на те, що вона знаходилась на лікарняному, у зв`язку із проведеною хірургічною операцією, тому не мала можливості у строк, передбачений чинним законодавством, подати апеляційну скаргу. 
Дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), суд апеляційної інстанції вважає необхідним поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Янукян Л.Х.

У судове засідання Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 , а також її захисник – адвокат Янукян Л.Х. не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги адвоката Янукян Л.Х. повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. Будь-яких клопотань, зокрема, про відкладення судового засідання справи, до Харківського апеляційного суду не надходило.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №947/15524/20 зазначено про те, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
       У випадку, якщо судову повістку не вручено та зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою» судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки і особа вважається повідомленою. 
       Неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до ст.268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 на адресу, яка зазначена в матеріалах справи, засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим повідомленням, яка повернулась на адресу суду апеляційної інстанції за закінченням терміну зберігання (арк.48-49).
Крім того, захиснику Янукян Л.Х. судом апеляційної інстанції на адресу, яка зазначена в матеріалах справи, засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим повідомленням, яка повернулась на адресу суду апеляційної інстанції у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (арк.50, 51).
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 05 листопада 2024 року судова повістка на 16 годину 00 хвилин 25 листопада 2024 року сформована та доставлена на номера мобільних телефонів ОСОБА_1 та захисника Янукян Л.Х., що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.43, 44).
25 листопада 2024 року на електронну адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Янукян Л.Х. про відкладення розгляду справи, який відбудеться о 16 годині 00 хвилин 25 листопада 2024 року, у зв`язку із її зайнятістю у слідчих діях, які проводяться Красноградським РВП ГУНП в Харківській області (арк.46).
У судове засідання Харківського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року, учасники справи не з`явились, враховуючи заяву адвоката Янукян Л.Х., розгляд апеляційної скарги захисника Янукян Л.Х. відкладено до 14 години 00 хвилин 09 грудня 2024 року.
За дорученням головуючого судді у справі, помічником судді особисто повідомлено ОСОБА_1 та захисника Янукян Л.Х. про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 шляхом передачі телефонограми на номера телефонів, зазначених в матеріалах справи (арк.53).
Більш того, судом апеляційної інстанції захиснику Янукян Л.Х. та Хабаровій Ю.А. засобами поштового зв`язку направлялись судові повістки з рекомендованим повідомленням, які 28 листопада 2024 року прибули до відділень поштового зв`язку (арк.56, 57).
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 та адвокат Янукян Л.Х. були обізнані про те, що Харківським апеляційним судом здійснюється розгляд апеляційної скарги захисника Янукян Л.Х. та були повідомлені про місце, час та дату її розгляду. Поряд із цим, причин неявки в судове засідання, яке було призначене на 09 грудня 2024 року, апеляційному суду не повідомили, будь-яких клопотань, у тому числі, про відкладення розгляду справи, до Харківського апеляційного суду не надходило. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких – не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2012 року у справі «Пелевін проти України»).
Також, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження. Процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а не понесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється саме за апеляційною скаргою захисника Янукян Л.Х., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , яка, у першу чергу, мала би цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.
Поряд із цим, у матеріалах справи відсутні будь-які фактичні відомості про те, що ОСОБА_1 або захисник Янукян Л.Х. цікавились розглядом апеляційної скарги.
Слід також зазначити, що, у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, інформація про кожне судове засідання оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України, у тому числі у мобільному застосунку Порталу Дія, та учасники справи не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань в суді апеляційної інстанції, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги захисника Янукян Л.Х., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , без їх участі, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника Янукян Л.Х. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.9А.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №900958 від 13 червня 2024 року, в якому зазначено про те, що 13 червня 2024 року о 04 годині 40 хвилин в м.Харкові, вул. В.Зубенко, 70, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згодою водія за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», прилад №ARLM-0271, результат огляду склав 0,34%, чим порушила вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (арк.1).
ОСОБА_1 була ознайомлена з відомостями цього протоколу, про що свідчить її власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані – правильні)»; «Тимчасово вилучені документи»; «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав», «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», де ОСОБА_1 зазначила, що «пояснення додам у суді».
Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначила ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.
В матеріалах справи також міститься рапорт поліцейського роти №5 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП, Мамон Б.М. від 13 червня 2024 року, відповідно до якого, 13 червня 2024 року під час несення служби у складі екіпажу 5051 за адресою: м.Харків, вул. В.Зубенка, 70, приблизно о 04 год.40 хв. за порушення комендантської години було зупинено транспортний засіб Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за місцем зупинки транспортного засобу зі згодою водія за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 7510», прилад №ARLM-0271, результат огляду склав 0,34%. Відносно ОСОБА_1 складено протокол ААД №900958 за ч.1 ст.130 КУпАП, п.2.9 А ПДР, водія відсторонено від керування, транспортний засіб залишено на місці без порушень. Дана подія зафіксована на нагрудні бодікамери №475968, 473222 та службовий відеореєстратор (арк.8).
Відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору «Drager Alcotest 7510», вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 0,34 % проміле.
Такі відомості газоаналізатору ОСОБА_1 не заперечувала та власноруч поставила свій підпис у роздруківці газоаналізатору (арк.4).
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 під час події мала ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 погоджувалася із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння, про що свідчить її власноручний підпис у графі з результатом «згоден» (арк.5).
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП ХОР ОНКЛ від 13 червня 2024 року, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, але огляд у медичному закладі не проводився (арк.6)
З розписки ОСОБА_1 від 13 червня 2024 року вбачається, що остання зобов`язується не сідати за кермо будь-якого транспортного засобу до моменту витрезвління (арк.7).
Поряд із цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події від 13 червня 2024 року за участю ОСОБА_1 , відповідно до якого, автомобіль із увімкненими фарами рухався із невеликою швидкістю на зустріч автомобілю працівникам поліції (відео «аад900958»). З відео також вбачається, що за кермом автомобіля знаходилась жінка. Нею виявилась ОСОБА_1 . Під час спілкування з водійкою, у останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер. ОСОБА_1 добровільно погодилася пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та самостійно обрала відповідну трубку. ОСОБА_1 повідомила працівникам поліції, що алкогольні напої вона вживала вчора. Після цього водійка пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці її зупинки з використанням газоаналізатору «Драгер» шляхом його продуття. Результат огляду виявився позитивним, а саме 0,34% проміле. Працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи згодна вона із результатом огляду, якщо ні, запропонував проїхати до відповідного медичного закладу. Більш того, працівники поліції повідомили, що ведеться відеофіксація, а ОСОБА_1 була зупинена за порушення комендантської години. ОСОБА_1 відмовилась проїхати до відповідного медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водійку було ознайомлено із протоколом про адміністративне правопорушення, в якому остання поставила свої підписи.
Зазначені відеозаписи відтворюють обставини події, є зрозумілими та фіксують рух та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням газоаналізатору «Драгер», будь-яких зауважень або свою незгоду з діями працівників поліції не висловлювала, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до адвоката, не скористалась своєю процесуальною можливістю та не звернулась із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, відповідно до ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. 
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавала заяву в порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно неї за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій працівників поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг з боку ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останньої на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що матеріали справи не містять відомостей керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставними та спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що автомобіль Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водійки ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку із порушенням комендантської години. 
З долученого та дослідженого апеляційним судом відеозапису, на якому зафіксовано факт руху транспортного засобу Ford та спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, яка перебувала за кермом під час зупинки автомобіля. Більш того, під час розмови з працівниками поліції, ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом, а також пояснювала, що алкогольні напої вживала вчора, що спростовує доводи апелянта в цій частині та свідчать про намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.
Твердження захисника Янукян Л.Х. щодо не проведення своєчасної калібровки газоаналізатору «Drager Alcotest 7510» є необґрунтованими з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року №1314-VII термін «періодична повірка засобів вимірювальної техніки» вживається в такому значенні - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
Згідно роздруківки тесту приладу «Drager Alcotest 7510», ARLМ 0271, остання повірка законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки відбулась 21 червня 2023 року, тобто до закінчення терміну повторної повірки приладу. Таким чином, відсутні підстави вважати, що результати тесту зазначеного приладу є недостовірними. 
       Твердження захисника Янукян Л.Х. про те, що показання газоаналізатору є неправильним, у зв`язку з тим, що температура повітря у цей день в момент вимірювання значно відрізнялась від показників газоаналізатору, є безпідставними, оскільки стороною захисту не було долучено відповідних доказів щодо температурного режиму на той момент.
       Більш того, різниця у температурних показниках, вказаних при здійсненні огляду у роздруківці газоаналізатору «Drager Alcotest 7510» та фактичною температурою повітря 13 червня 2024 року, на переконання суду, не свідчить про несправність газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», оскільки вказаний прилад до проведення огляду перебував в транспортному засобі працівників поліції, температура повітря всередині якого могла відрізнятися від температури повітря ззовні.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що прилад «Drager» не є приладом по вимірюванню температури повітря. Відповідно, поточна робоча температура для приладу може відрізнятись від зовнішніх погодних умов. Тобто, температура навколишнього середовища не буде співпадати з показником температури приладу, що жодним чином не впливатиме на результати тестування і це не свідчить про несправність приладу.
Таким чином, огляд проведено в дозволеному інструкцією діапазоні температур і тому зазначений факт на правильність остаточного результату не впливає.
Доводи захисника про те, що роздруківку тесту Драгер не можливо прочитати, оскільки вона втратила чітке відображення тексту і відповідно є неналежним доказом, не можуть бути прийняті до уваги, так як відеозаписом події, долученого до матеріалів справи, підтверджуються обставини проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, результат якого склав 0,34 % проміле, що не викликає сумніву і підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення. 
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Отже, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Янукян Л.Х. задовольнити, поновивши процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Янукян Л.Х. залишити без задоволення.
Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                        С.К. Шабельніков