УХВАЛА

12 грудня 2024 року
 
м. Київ
 
справа № 570/3144/24
провадження № 61-277вп24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглянув звернення Рівненського районного суду Рівненської області в ухвалі від 18 листопада 2024 року про визначення підсудності у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 жовтня 2023 року Сарненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 353.
 
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2024 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 направлено до Верховного Суду для вирішення питання про визначення підсудності у порядку, передбаченому статтею 29 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
10 грудня 2024 року матеріали справи № 570/3144/24 надійшли до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.
Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянами України, які проживають за межами України, визначається ухвалою Верховного Суду виключно у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.
 
В ухвалі від 18 листопада 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області зазначив, що у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив суду про те, що у грудні 2023 року він з дружиною виїхали до Республіки Німеччина, де з липня 2024 року проживають окремо, відновлювати сімейні стосунки не мають бажання.
 
На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду та на теперішній час сторони проживають за межами України, тому даний позов слід направити до Верховного Суду для визначення підсудності у порядку статті 29 ЦПК України.
 
Втім, у матеріалах справи, наданих до Верховного Суду, немає доказів на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за межами України, є лише копія свідоцтва про шлюб сторін, копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , копія паспорта громадянина України ОСОБА_2 з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а також копії карток платника податків сторін.
 
Зважаючи на викладене та враховуючи, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є громадянами України, проте відомості про місце їх постійного проживання за межами України матеріали справи не містять, Верховний Суд зробив висновок про невстановлення підстав для визначення підсудності позову ОСОБА_1 , а отже, клопотання про визначення підсудності не підлягає задоволенню.
 
Таке судове рішення не перешкоджає повторному зверненню до Верховного Суду в разі усунення недоліків, викладених в ньому.

 
Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
Відмовити у визначенні підсудності позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                І. Ю. Гулейков