УХВАЛА
 
21 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 334/600/15-ц
провадження № 61-15084ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І.,               Литвиненко І. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 вересня 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ленінський районний суд м. Запоріжжя заочним рішенням від 14 липня                       2015 року позов задовольнив. 
Стягнув з  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 545/1                           від 20 лютого 2007 року у розмірі 343 676,12 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 436,00 грн.
У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.
Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 27 травня 2024 року заяву ОСОБА_2 залишив без задоволення.
27 червня 2024 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
Запорізький апеляційний суд ухвалами від 25 липня 2024 року відкрив апеляційне провадження та призначив справу до слухання на 24 вересня                  2024 року.
23 вересня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про приєднання до апеляційної скарги.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 23 вересня 2024 року відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2015 року. 
Запорізький апеляційний суд постановою від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня                       2015 року у цій справі змінив в частині стягнення заборгованості з                        ОСОБА_2 . 
Стягнув з ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 545/1 від 20 лютого 2007 року в сумі  108 943,97 грн, яка складається з: 69 750,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 702,49 грн - заборгованість за нарахованими відсотками станом на 14 вересня 2007 року; 1 166,09 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту станом на 14 вересня 2007 року; 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів (стаття 625 ЦК України) за період з 01 березня 2007 року по 31 грудня                    2014 року - 2 990,00 грн; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (стаття 625 ЦК України) за період з 01 березня 2007 року по 31 грудня                         2014 року - 4 334,93 грн; витрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів (стаття 625 ЦК України) за період з 01 березня 2007 року по                            01 березня 2013 року - 12 231,46 грн; витрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення суми основного боргу (стаття 625 ЦК України) за період з 01 березня 2007 року по 30 листопада 2009 року - 5 762,00 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат. 
В іншій частині заочне рішення не оскаржувалось і в апеляційному порядку не переглядалось.
 
12 листопада 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга   ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 24 вересня     2024 року. 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК Україниучасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду                     справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у                         пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Зміст пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду апеляційної інстанції про повернення заяви про приєднання до апеляційної скарги у касаційному порядку не передбачено. 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Враховуючи наведене, ухвала Запорізького апеляційного суду від 23 вересня 2024 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до                     пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої                               статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                 ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду     від 23 вересня 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко