П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/9225/24	
Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Турецької І.О.,
          Шеметенко Л.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в м.Києві, у якому просив:
- визнати протиправним відмову ГУ ПФУ в м.Києві у перерахунку і виплаті ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 19.02.2020р., що складає, виходячи з розміру 90% суддівської винагороди працюючого судді Вищого спеціалізованого суду України 230 563,12грн. щомісячно;
- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві, перерахувати, починаючи з 19.02.2020р. ОСОБА_1 , довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці про те, що станом на 19.02.2020р., з урахуванням Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020, його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 256 181,23грн., у тому числі: посадовий оклад з урахуванням регіонального коефіцієнта – 131 375грн., доплата за вислугу років – 105 100грн., доплата за науковий ступінь – 19 706,25грн.;
- стягнути з ГУ ПФУ в м. Києві на користь ОСОБА_1 заборгованість за 46 місяців, з виплати щомісячного, довічного, грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020р. р. по 27.12.2023р. у сумі 7 551 360грн., перерахувавши кошти на особистий рахунок Позивача;
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м.Києві від 8.03.2024р., якими ОСОБА_1 при перерахуванні щомісячного, довічного, грошового утримання судді у відставці з 27.12.2023р. був зменшений щомісячний відсоток грошового утримання судді у відставці з 90% до 80% винагороди повноважного судді Вищого спеціалізованого суду та зобов`язати ГУ ПФУ в м.Києві перерахувати та виплатити, з урахуванням раніше виплачених, ОСОБА_1 щомісячного, довічного, грошового утримання судді у відставці з 27.12.2023р. в розмірі 90% винагороди повноважного судді Вищого спеціалізованого суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що віг працював суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та з 2017 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. 
Позивач вказує, що на його звернення відповідач протиправно відмовив у перерахунку і виплаті ОСОБА_1 , з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-p/2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 19.02.2020р., що складає, виходячи з розміру 90% суддівської винагороди працюючого судді Вищого спеціалізованого суду України 230 563,12грн. щомісячно, а тому він звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, часткового скасування рішення суду та прийняття в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у наданій позивачу довідці суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначена станом на 27.12.2023р., а, отже, перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі зазначеної довідки, має бути здійснений з 27.12.2023р..
Крім того, суд зазначив, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, у зв`язку із чим відповідачем правильно здійснено перерахунок щомісячного, довічного, грошового утримання судді у відставці з 27.12.2023р. в розмірі 80% винагороди повноважного судді Вищого спеціалізованого суду.
Проте з таким висновком суду першої не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, рішення суду частково скасовує та приймає в цій частині нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно із рішенням Вищої ради правосуддя №68 від 30.11.2017р. ОСОБА_1 звільнений у відставку згідно із поданою заявою про відставку (наказ ВССУ №677/-К від 05.11.2017) з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
З 5.12.2017р. позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м.Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».
28.01.2024р. ОСОБА_1 звернувся до ПФУ із заявою №726 щодо перерахунку довічного грошового утримання відповідно до ст.142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 2.06.2016р. №1402 на підставі довідки від 23.01.2024р. №329/0/2-24 (про розмір суддівської винагороди, визначений станом на 27.12.2023р.), виданої Верховним Судом.
За принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Донецькій області розглянуло вищезазначену заяву та прийняло рішення за №930060801241 від 1.02.2024р. про відмову та передано до ГУ ПФУ в м.Києві для повідомлення ОСОБА_1 .. Листом ГУ ПФУ в м.Києві від 6.02.2024 вих.№2600-0211-8/25509 повідомлено позивача про прийняте рішення.
У подальшому, 13.30.2024р. ГУ ПФУ в м.Києві з 27.12.2023р. здійснено ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402 на підставі довідки Верховного Суду від 23.01.2024р. №329/0/2-24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді y відставці, яка була додана до заяви від 28.01.2024р. №726 та внаслідок перерахунку було зменшено основний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді до 80%.
Не погодившись із вказаними діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013р. № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.
Відповідно до ч.1 ст.120 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 7.07.2010р. №2453-VI (в редакції, чинній на час призначення позивачці довічного грошового утримання) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно з п.4 ч.6 ст.126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.
Як вбачається з матеріалів справи, у 2017р. позивача звільнено у відставку з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Згідно із п.25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Згідно із пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Згідно із пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 7.07.2010р. №2453-VI (далі також - Закон №2453-VI, в редакції, чинній до 28.03.2015р.) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Відповідно до положень ст.137 Закону №1402-VІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до ч.4 ст.43 ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-XII (далі - Закон №2862-ХІІ, в редакції, чинній на момент прийняття) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді, не менше 10 років.
Положеннями п.1 Указу Президента України за №584/95 від 10.07.1995р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
На час набрання чинності Законом №2453-VI (30.07.2010р.) діяла Постанова КМУ від 3.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».
Колегія суддів зауважує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 6.03.2018р. у справі №308/6953/17 та від 30.01.2020р. у справі №592/3694/17.
Аналізуючи наведені правові норми, апеляційний суд зазначає, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 35 років (при достатніх 10), то до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується також стаж роботи в галузі права - на посаді консультанта з судової роботи відділу юстиції виконкому Одеської обласної ради депутатів трудящих, який становить 1 рік 7 місяців 18 днів.
Поряд з цим, колегія суддів вважає, що не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження ним строкової служби з 19.11.1972р. по 31.07.1973р. (8 місяців 13 днів) також є протиправним, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше 10 років.
Отже, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, стажу роботи в галузі права і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 20.04.2021р. у справі №344/5707/19, від 30.03.2023р. у справі №280/2167/21 та від 28.08.2023р. у справі №360/6255/21.
Стосовно визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частин 3-5 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Наведена норма неконституційною не визнавалась.
Отже, на переконання колегії суддів до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.
Так, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 37 роки 9 місяців 11 днів, з яких:
- строкова військова служба у Збройних силах СРСР 8 місяців 13 днів;
- консультант з судової роботи відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради депутатів трудящих 1 рік 7 місяців 18 днів;
- народний суддя, голова Центрального районного суду міста Одеси (далі – суддя, виконуючий обов`язки голови, голова місцевого Центрального районного суду міста Одеси) 20 років 7 місяців 4 дні;
- суддя, заступник голови місцевого Приморського суду міста Одеси 7 років 11 місяів 17 днів;
- суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 6 років 10 місяців 2 дні;
- виконуючий обов`язки Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 18 днів.
Виходячи з наведеного, стаж позивача на посаді судді становить 37 років 9 місяців 11 днів, та розмір його довічного грошового утримання повинен складати 84% суддівської винагороди (50 % + 34 % (17 відпрацьованих років понад 20 років х 2%), обчисленої відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, як вже було зазначено, зараховується календарний період проходження строкової військової служби, стаж роботи в галузі права, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. 
Що стосується посилань апелянта стосовно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 27.12.2023р. на підставі довідки №329/0/2-24 від 23.01.2024р., то судова колегія зазначає наступне. 
Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання врегульовано розділом IV Постанови ПФУ №3-1 від 25.10.2008р..
Відповідно до п.5 розділу IV Постанови ПФУ №3-1 від 25.10.2008р. перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
Апеляційний суд зазначає, що довідка №329/0/2-24 від 23.01.2024р., на підставі якої позивач просить здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видана за нормами станом на 27.12.2023р., у зв`язку із чим вона та визначені в ній складові не можуть бути підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 19.02.2020р.. 
Натомість, судова колегія звертає увагу, що підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020р. є відповідна суддівська винагорода, яка повинна бути обрахована станом на цю дату, тобто на 19.02.2020р..
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення відповідних позовних вимог відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку в цій частині.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Виходячи з наведеного, судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови щодо визначення відсотку суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024р. скасувати в частині відмови щодо визначення відсотку суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 .
          Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
          Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 8.03.2024р., якими ОСОБА_1 при перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 27.12.2023р. був зменшений щомісячний відсоток грошового утримання судді у відставці до 80% винагороди повноважного судді Вищого спеціалізованого суду.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 27.12.2023р. в розмірі 84% винагороди повноважного судді Вищого спеціалізованого суду, з урахування раніше виплачених сум.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді                                                                                                          І.О. Турецька

                                                                                                       Л.П. Шеметенко