ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 грудня 2024 року           справа №360/389/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року  у справі  № 360/389/24 (головуючий І інстанції С.В. Борзаниця)   за позовом    ОСОБА_1   до   Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  про   визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-  

                                                            ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за 26 календарних років в пільговому обчисленні з 06 березня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у переведенні пенсії ОСОБА_1 , призначеної згідно з пунктом “б” частини першої статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” на пенсію, передбачену пунктом “а” частини першої статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області перевести ОСОБА_1 із 06.03.2024 на пенсію за вислугу років згідно з пунктом “а” частини першої статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з урахуванням вислуги років 27 років 11 місяців 21 день та здійснити перерахунок і виплату такої пенсії в розмірі, передбаченому пунктом “а” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, з урахуванням виплачених сум.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначено, що умови призначення пенсії за вислугу років закріплені у статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262- ХІІ).
Пенсія за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262- ХІІ (в редакції, що діяла станом на дату звільнення позивача - 20.07.2021) призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Скаржник зазначає, що вислуга років на службі позивача станом на 20.07.2021: календарна - 16 років 07 місяців 17 днів, пільгова - 04 роки 09 місяців 10 днів, страховий стаж: 10 років 07 місяців 16 дні. Отже, позивачу з 21.07.2021 призначено пенсію за вислугу років на підставі пункту “б” статті 12 Закону № 2262- ХІІ по лінії Міністерства з надзвичайних ситуацій України. Розмір пенсії обчислено із розрахунку 52% відповідних сум грошового забезпечення (сума грошового забезпечення для обчислення пенсії — 10651,33 грн). Вислуга років на день звільнення (20.07.2021) складає 27 років, у тому числі: календарна вислуга років на службі - 16 років, що підтверджується протоколом від 21.07.2021 за пенсійною справою ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (МНС).
З дня призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262- ХІІ, а саме: з 21.07.2021, позивач не оскаржував дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Пенсійного фонду України або у судовому порядку.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі № 360/4484/21, що набрало законної сили 10.03.2023, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області зобов`язано зарахувати до календарної вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 періоду з 04.10.2000 по 08.11.2005 та внести відповідні зміни до наказу про звільнення його зі служби.
З 10.03.2022 по 2024 рік позивач до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області з питанням щодо виконання рішення суду у справі № 360/4484/21 не звертався. 
Також, з дати набрання рішенням суду по справі № 360/4484/21 законної сили, а саме, з 10.03.2022, до сьогодні (станом на день подання апеляційної скарги) від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області,  наказу про внесення змін до наказу від 20.07.2021 № 230 про звільнення ОСОБА_1 , прийнятого на виконання судового рішення у справі № 360/4484/21, не надходило.
У супереч вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі – Порядок № 3-1), Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, як уповноважений структурний підрозділ, не направляло до відповідача у цій справі заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262- ХІІ.
06.03.2024 за вхід. № 1359/Г-1200-24 відповідачем зареєстровано звернення позивача від 06.03.2024 ВЕБ-12001-Ф-С-24-041216, яким він просив встановити виплату пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копія звернення з додатками в матеріалах справи).
Так. заява позивача від 06.03.2024 подана у довільній формі, що не відповідає формі, затвердженій Додатком № 1 до Порядку № 3-1.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб” (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119, тобто в редакції, що діяла на час набрання рішенням у справі № 360/4484/21 законної сили), визначено, що строк служби на пільгових умовах зараховується до вислуги років виключно для визначення розміру пенсії, а не для права для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція цього пункту.
Постанова Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022, якою вносились зміни до Порядку № 393, опублікована в Урядовому кур`єрі № 35 19.02.2022 і саме з цієї дати набрала чинності.
При зверненні до суду у позові позивач зазначив, що з 22.07.2021  йому було призначено пенсію за вислугу років у відповідності до вимог пункту «б» статті 12 Закону № 2262, виходячи із загального страхового стажу на дату виключення зі списків частини 27 років, який складено у відповідності наявної календарної вислуги років та страхового стажу. Вважаючи, що станом на дату звільнення позивач мав право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області із заявою від 06.03.2024 з проханням призначити пенсію за вислугу років згідно Закону № 2262 на умовах, передбачених пунктом «а» статті 12.
Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задовоення, а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що твердження відповідача про те, що позивач, з дня призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262- ХІІ, а саме: з 21.07.2021, не оскаржував дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області ані до Пенсійного фонду України ані у судовому порядку, спростовуються висновками Луганського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року, яке набрало законної сили 10 березня 2022 року, у адміністративній справі 360/4484/21.
Саме з моменту призначення пенсії за вислугу років, липень 2021 року, позивач, не погодившись з розміром календарної вислуги років, яку при звільненні обраховано Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Луганській області, почав активні дії для поновлення порушеного права у спірних правовідносинах.
Посилання відповідача на те, що позивач, знаючи про порушення своїх прав, починаючи з 10 березня 2022 року не вживав активних дій щодо відновлення своїх прав та захисту порушених інтересів – є не обгрунтованими.
Посилання відповідача на звернення позивача із заявою довільної форми є безпідставними.
Посилання відповідача, що ним по теперішній час не отримано наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 29.02.2024 № 73 про внесення змін до наказу від 20.07.2021 № 230, спростовуються тим, що позивач особисто, відповідно до вимог першого абзацу статті 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», направив до відповідача копію такого наказу разом із заявою, що підтверджується і не спростовується відповідачем в апеляційній скарзі.
Позивач вважає, що посилання відповідача на вимоги Постанови КМУ 393 від 17.07.1992 в редакції постанови КМУ №119 від 16.02.2022 є помилковим, оскільки, при вирішенні спірних правовідносин, слід враховувати таку норму права, яка діяла на момент звільнення позивача зі служби (права отримання позивачем пенсії за вислугу років згідно Закону №2262).
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у відповідача та з 21.07.2021 отримує пенсію за вислугу років на підставі пункту “б” статті 12 Закону № 2262- ХІІ по лінії Міністерства з надзвичайних ситуацій України.
З протоколу про призначення пенсії від 21.07.2021 з пенсійної справи позивача № 1204011823 (МНС) вбачається, що вислуга років становить 27 років (календарна 16 років).
Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 06.08.2021 № 257 внесені зміни до наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 20.07.2021 № 230, а саме: параграф 3 наказу викладено у такій редакції, зокрема: “вислуга років станом на 20.07.2021: календарна – 16 років 07 місяців 17 днів; пільгова – 04 роки 09 місяців 10 днів. Страховий стаж – 10 років 07 місяців 16 днів. Вислуга років для призначення пенсії: 27 років 03 місяці 03 дні”.
Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі № 360/4484/21 прийнято наказ від 29.02.2024 № 73 “Про внесення змін до наказу ГУ ДСНС у Луганській області від 20.07.2021 № 230 (зі змінами)”.
Зазначеним наказом зараховано до календарної вислуги років для призначення пенсії період роботи позивача на посаді водія 43 самостійної державної пожежної частини УМВС в Луганській області з 04.10.2000 по 08.11.2005 та внесені зміни до пункту 4 параграфа 3 наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 20.07.2021 № 230 “Про кадрові питання” (у редакції наказу Головного управління від 06.08.2021 № 257): слова: “календарна - 16 років 07 місяців 17 днів” замінено словами “календарна - 21 років 08 місяців 20 днів” (з урахуванням періоду роботи на посаді працівника відповідно до рішення суду 05 років 01 місяць 04 дні)”; - слова: “страховий стаж: 10 років 07 місяців 16 днів” замінено словами “страховий стаж: 05 років 06 місяців 13 днів”.
06.03.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому виплати пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” статті  12 Закону № 2262- ХІІ, до якої додав: копію рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі № 360/4484/21, копію наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 29.02.2024 № 73 “Про внесення змін до наказу від 20.07.2021 № 230 (зі змінами)”, копію послужного списку від 20.02.2017, копії паспорту та довідки РНОКПП.
За результатами розгляду звернення від 06.03.2024 відповідач листом від 19.03.2024 № 1458-1359/Г-02/8-1200/24 повідомив позивача, що за розглядом інформації, наявній в електронній пенсійній справі, встановлено, що на день звільнення (20.07.2021) календарна вислуга складає 16 років, що є недостатнім для обчислення пенсії відповідно до пункту “а” статті 13 Закону № 2262- ХІІ. Врахування вислуги років у пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії, призначеної за пунктом “б” статті 12 Закону № 2262- ХІІ не передбачено статтею 13 цього Закону. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі № 360/4484/21 жодних зобов`язань на Головне управління покладено не було. Пенсія нараховується та виплачується згідно вимог чинного законодавства.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон № 2262-ХІІ.
Відповідно до пункту “б” частини 1 статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин – звільнення позивача зі служби та звернення з заявою до повноваженого органу), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
За частиною 1 та 2 статті 2 Закону № 2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
За положенням частини 1 статті 48 Закону, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.
Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.
Отже, зазначена норма визначає право особи на вибір органу до якого може бути подана заява про призначення пенсії. 
Відповідно до положень частини 1 статті 50 Законом № 2262-XII, пенсії відповідно до цього Закону призначаються, зокрема:
б) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення;
в) особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту "б" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби;
е) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю після закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби чи внаслідок нещасного випадку або захворювання, що мали місце після звільнення їх зі служби, - з дня встановлення їм інвалідності;
є) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які набули право на пенсію за цим Законом у зв`язку із внесенням зміни в раніше виданий наказ або інший розпорядчий акт про оголошення їх вислуги років для призначення пенсії та звільнення зі служби, - з дня підписання наказу або іншого розпорядчого акта відповідною посадовою особою про внесення цієї зміни.
Отже, за положенням Закону № 2262-XII право на призначення пенсії виникає з наступного дня після звільнення особи  зі служби. 
Відповідно до ч. 3 ст.50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Отже, у разі несвоєчасного звернення особи за призначенням пенсії, така пенсія призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону  пенсія за вислугу років призначається, зокрема:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Особам, які є особами з інвалідністю внаслідок війни, пенсія на визначених у цьому пункті умовах призначається незалежно від віку;
Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Також, положення статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Тобто, статтею 12 Закону № 2262-ХІІ визначені умови, коли пенсія призначається саме за вислугу років.
На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 17.07.1992 № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей” (далі - Порядок № 393).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 393 (у редакції чинній на час звільнення позивача зі служби), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті “ж” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; служба в Національній поліції.
Пункт 3 Порядку № 393 визначає які періоди зараховується на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови.
Таким чином, з аналізу викладених положень наведеної Постанови, вбачається, що пільгова вислуга враховується при призначенні пенсій згідно статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Судом встановлено, що на дату звільнення позивача (20.07.2021) та час призначення пенсії позивачу за вислугу років відповідно до пункту “б” статті 12 Закону № 2262- ХІІ,  вислуга років становить 27 років (календарна 16 років).
При цьому, у подальшому після внесення змін до наказу вислуга років станом на 20.07.2021 становила: календарна – 16 років 07 місяців 17 днів; пільгова – 04 роки 09 місяців 10 днів. Страховий стаж – 10 років 07 місяців 16 днів. Вислуга років для призначення пенсії: 27 років 03 місяці 03 дні.
Після внесення змін до наказу ГУ ДСНС у Луганській області від 20.07.2021 № 230 вислуга років на службі позивача становить: календарна – 21 років 08 місяців 20 днів” (з урахуванням періоду роботи на посаді працівника відповідно до рішення суду 05 років 01 місяць 04 дні); пільгова – 04 роки 09 місяців 10 днів. Страховий стаж – 05 років 06 місяців 13 днів.
Відтак, з врахуванням пільгового періоду вислуга років позивача складає більш як 25 років, що встановлені пунктом “а” частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Колегія суддів звертає увагу на те, що до 19.02.2022 пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.
У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови № 119 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393” така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).
Так, пункт 2-1 Порядку визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Так, пунктом 1 Порядку установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” і “з” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Водночас пунктом 3 Порядку визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Отже, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», і стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.
Колегія суддів зазначає, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).
Конституційний Суд України звертав увагу на те, що законодавець, змінюючи відносини у сфері пенсійного забезпечення з метою удосконалення соціальної політики держави шляхом перерозподілу суспільного доходу, не може убезпечити людину від зміни умов її соціального забезпечення. Зміни у цій сфері мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019).
Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, яка діє на момент виникнення спірного питання. 
Так, на час звільнення позивача зі служби, діяла редакція Порядку № 393, яка передбачала пільгове зарахування вислуги років.
Аналогічний висновок міститься  у постановах Верховного Суду від 27 березня 2024 року справа № 160/888/23,  від 15 квітня 2024 року справа №140/11144/23, від 10 червня 2024 року справа № 260/4588/23
Так, рішенням суду від 27.01.2022 по справі № 360/4484/21 було встановлено, що на час звільнення позивача та призначення йому пенсії за вислугу років згідно призначення пенсії позивачу за вислугу років відповідно до пункту “б” статті 12 Закону № 2262- ХІІ, він мав визначену цим Законом вислугу років для призначення пенсії згідно пункту “а” статті 12 Закону № 2262- ХІІ. 
Враховуючи те, що станом на дату звільнення позивача зі служби в поліції  та дату звернення позивача до відповідача щодо призначення пенсії  за вислугу діяла попередня редакція пункту 3 Порядку № 393, суд дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугою років на підставі Закону № 2262- ХІІ.
Аналогічний висновок щодо визначення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ на день звільнення міститься  у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року справа №140/11144/23.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.  
Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року  у справі  № 360/389/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 04 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                                  Е.Г. Казначеєв 

Судді                                                                                                             І.Д. Компанієць

                                                                                                             І.В. Геращенко