ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8925/24 Справа № 201/5879/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
                                        головуючого судді: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Пищиди М.М.
за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника – адвоката Стрєльнікова Є.А. на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс – 5» Дніпровської міської ради і Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні шляхом визнання особи такою,що втратила право користування житлом,-
В С Т А Н О В И В:

14 червня 2021 року представник Дніпровської міської ради звернувся з зазначеним позовом. В обгрунтування посилався на те ,що на підставі ордеру № 18 від 01 грудня 2011 року відповідачка ОСОБА_1 з ОСОБА_2 були зареєстровані і поселилися в кімнаті АДРЕСА_1 ; вказане житло є гуртожитком і належить до комунальної власності територіальної громади міста в особі позивача; отже відповідачі фактично вселилися в цю кімнату, були зареєстровані в передбаченому законом порядку. Але з 2011 року відповідачі у вказаній кімнаті гуртожитку фактично не мешкали, а згодом стали здавати її в оренду стороннім громадянам. Підтвердження не проживання відповідачів в цьому житлі є з лютого 2014 року, хоча їх непроживання там було значно раніше і повертатися вони не мають намірів. Дія ордера на право заселення в цей гуртожиток і мешкання у вказаній кімнаті АДРЕСА_2 у відповідачів була до 01 лютого 2014 року, але вони не мешкали там і раніше. Отже, фактично в лютого 2014 року відповідачі виїхали з житла позивача і мешкають в іншому місці, з того часу відповідачі в кімнаті гуртожитку цього будинку в місті Дніпрі не мешкають, там немає їх речей, але в кімнаті залишилися зареєстрованими, відповідачі виїхали з цього житла і з того часу в ньому не проживають, де вони зараз конкретно оселилися позивачу невідомо. Відповідачі у вказаному житлі не мешкають без поважних причин більше семи років, фактично звільнили спірне житло, не мешкають понад шість місяців, за комунальні послуги не сплачують, але їх реєстрація в цьому житлі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися і розпоряджатися своїм житлом. 
Просив усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні житлом, визнати відповідачів втратившими право користування цим житлом в цій кімнаті. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено. Усунуто для Дніпровської міської ради перешкоди в користуванні і розпорядженні кімнатою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , визнавши ОСОБА_1 і ОСОБА_2 втратившими право користування цим житловим приміщенням: кімнатою АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн..
     В апеляційній скарзіОСОБА_1 та її представник просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважають, що судом першої інстанції порушено правила підсудності, оскільки відповідачі зареєстровані в Шевченківському районі м.Дніпра, відповідно і житло, право користування яким вирішувалося судом, розташоване на території Шевченківського району м. Дніпра, який підсудний Бабушкінському районному суду м.Дніпропетровська.
Крім того, спір стосувався житлових прав неповнолітнього відповідача, а тому до участі в справі повинен був бути залученим орган опіки та піклування. Надані позивачем акти про відсутність відповідачів в кімнаті не містять відомостей про огляд кімнати із середини і можуть свідчити лише про відсутність відповідачів в час їх складання. Відомості про нібито проживання в спірній квартирі квартирантів взагалі нічим не підтверджені.
Відповідачка у 2018 році вимушена була покинути кімнату в гуртожитку з поважних причин, оскільки тяжко захворіла її мати,однак речей із кімнати не вивозили. З кімнатою зв`язку не втрачали, сплачували комунальні послуги, ночували в ній тоді, коли з урахуванням життєвих обставин з`являвся можливий час для відпочинку.
     У відзиві на апеляційну скаргу представник Дніпровської міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обгруноване.
     В судове засідання з`явилися  ОСОБА_1  та її представник – адвоката Стрєльніков Є.А.      та представник Дніпровської міської ради.  
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі ордеру № 18 від 01 грудня 2011 року ОСОБА_1  з ОСОБА_2  були зареєстровані і поселилися в кімнаті  АДРЕСА_1 . Дія ордеру на право заселення в гуртожиток і мешкання у кімнаті АДРЕСА_2 у відповідачів була до 01 лютого 2014 року
Зазначене житло є гуртожитком і належить до комунальної власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради.
Згідно актів комісії КП «Жилсерві» за участі жильців гуртожитку від 11.09.2018 року, 09.01.2019 року, 12.07.2019 року, ОСОБА_1 в кімнаті 91 зі слів сусідів за данною адресою ОСОБА_1 ніколи не прожиаала, фактично проживають квартиранти.(а.с.5-7).
За інформацією КП «Жилсервіс-5» станом на 19.02.2020 року на ім`я ОСОБА_1 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 відкритий особистий рахунок та дійсний на теперішній час.
На підставі розпорядження департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Днпропетровської міської ради від 04.11.11 року №828 01.12.2011 року ОСОБА_1 01.12.2011 року виданий ордер на зайняття житлової площі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 зі складом сім`ї: син- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 05.11.2012 року.
На підставі розпорядження управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 28.01.13 року № 73 ОСОБА_1 04.02.2013 року виданий ордер на зайняття житлової площі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 зі складом сім`ї: син- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 01.02.2014 року.
За довідкою КП «Жилсервіс-5» ОСОБА_1 станом на 29.08.2019 року зарееєстрована за адресою: АДРЕСА_3 зі своїм сином- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.15)
На запит суду про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 відділом обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС в Дніпропетровській області надано відповідь про те, що ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі.
Відповідно до витягу з реєстру Дніпровської територіальної громади на запит законного представника станом на 11.01.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 16.12.2011 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.109)
Згідно із ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.
У цивільно-процесуальному законодавстві України визначення «належного суду» врегульоване інститутом підсудності та передбачене Розділом 3 Глави 2 Цивільно-процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Статтею 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 28 ЦПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача. Згідно пункту 9 якої позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Дніпровська міська рада звернулася із позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
При відкритті провадження у справі 30 липня 2021 року суд першої істанції виходив із того, що справа підсудна Жовтневому районному суду м.Дніпропетровська.
В позовній заяві позивачем було зазначено останню відому адресу відповідача ОСОБА_1 АДРЕСА_3 . Зазначений будинок розташований в Шевченківському районі м.Дніпро та територіально віднесений до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
За довідкою КП «Жилсервіс-5» ОСОБА_1 станом на 29.08.2019 року зарееєстрована за адресою: АДРЕСА_3 зі своїм сином- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.15)
На запит суду про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 відділом обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС в Дніпропетровській області надано відповідь про те, що ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться.(а.с.19)
За таких обставин, коли місце реєстрації проживання або перебування відповідача невідоме, позови пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Останнім відомим зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина є адреса: АДРЕСА_3 . Зазначений будинок розташований в Шевченківському районі м.Дніпра.
Згідно довідки КП «Міськсвітло» від 08.07.2024 року ОСОБА_1 працює в КП «Міськсвітло» з 07.10.2009 року. КП «Міськсвітло» також знаходиться в Шевченківському районі м.Дніпра, що територіально відноситься до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що справа підсудна Жовтневому районному суду м.Дніпропетровська нічим не підтверджується і ухвала не містить обгрунтування з цього питання. 
За таких обставин при розгляді справи судом першої інстанції порушено територіальну юрисдикцію (підсудність). 
Відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
Справа розглянута у відсутність ОСОБА_1 , таким чином остання була позбавлена можливості заявитипро непідсудність справи.
Апелянт посилається в апеляційній скарзі на порушення судом територіальної підсудності.
Встановлено, що Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська розглянуто справу, порушену без дотримання правил територіальної підсудності, тобто встановленого процесуальним законодавством порядку розподілу справ між судами одного й того самого рівня залежно від території, на яку поширюється їхня юрисдикція.
 За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для розгляду за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Керуючись ст. ст.368, 378, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника – адвоката Стрєльнікова Є.А. задовольнити частково. 
     Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року скасувати.
Цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1  і ОСОБА_2 , треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс–5» Дніпровської міської ради і Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, направити для розгляду до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

    Судді: