Справа №761/43027/23                                                                    Головуючий в суді І інстанції: Хардіна О.П.
Провадження № 33/824/4671/2024                                              Доповідач в II інстанції: Полосенко В.С.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 грудня 2024 року                                                                                м. Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року, якою  ОСОБА_1   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , -        
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.                                                   В С Т А Н О В И В:
         Відповідно до постанови судді,  22.10.2023 року о 08.00 год. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 . Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 22.10.2023 року, відповідно до Алкофор-307, виявлено вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 в кількості 0,93 %, чим останній скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
         Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024   ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
         Не погоджуючись з рішенням першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
         Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки під час розгляду справи він присутний не був, а про винесену постанову дізнався із повідомлення в застосунку Дія про відкриття виконавчого провадження.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що за обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення ДНХІ № 2/10893 від 22.10.2023, він уже був визнаний винуватим постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2023 року до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Таким чином, вказує, що двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

         Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
          З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
  Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
         Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
         Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
         Принцип «non bis in idem» у правових позиціях ЄСПЛ становить сукупність матеріально-правових та процесуально-правових положень, які судом не виокремлюються. Коли ЄСПЛ розглядає спірні питання, то надає перевагу процесуальним аспектам.
         Матеріально-правова складова правила «non bis in idem» розглядає, 1) що розуміють під правопорушенням, за яке неможливо притягти особу двічі до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення а також, 2) що саме розуміють під подвійним покаранням.
         ЄСПЛ не відокремлює у принципі «non bis in idem» матеріально-правовий та процесуально-правовий компоненти. Між ними є тісний зв`язок, який характеризує, що одночасне кримінальне переслідування особи, навіть в окремих процесах, за одні і ті ж факти не оцінюються Судом як порушення.
         У рішенні «Franz Fischer v. Austria» ЄСПЛ встановив, що головна мета ст. 4 Протоколу № 7 полягає в забороні повторного кримінального процесу, який вже був завершений прийняттям остаточного рішення.
         У рішенні справи «Gradinger v. Austria№ ЄСПЛ сформулював критерії оцінки двох правопорушень як тотожних. Тотожність стосується не лише назви правопорушень за законом, але, що головніше, змісту та мети правопорушень.
         Дія принципу «non bis in idem» поширюються не лише на кримінально-правову сферу.
         Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
         Отже, нормою прямої дії встановлено заборону на притягнення двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.
         Вищевказані вимоги суд першої інстанції не врахував.
         Так, відповідно до матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 22 жовтня 2023 року складено протокол ДНХІ - 2/10893 про те, що 22.10.2023 року о 08.00 год. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 . Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 22.10.2023 року, відповідно до Алкофор-307, виявлено вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 в кількості 0,93 %, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
         Під час апеляційного перегляду матеріалів провадження встановлено, що постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.12.2023 року у справі №646/9595/23 було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення ДНХІ - 2/10893 від 22.10.2023 року та  ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за тих самих обставин та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. 
         Однак, 12 грудня 2023 року Шевченківським районним судом міста Києва також розглянуто протокол про адміністративне про адміністративне правопорушення ДНХІ - 2/10893 від 22.10.2023 року та  ОСОБА_1 повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за тих самих обставин та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.
         Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов до висновку, що оскаржуваною постановою  від 12.12.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності двічі за одне й те саме адміністративне правопорушення.
         Таким чином вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим було постановлено помилкове рішення, яке належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1ч. 1  ст. 247 КУпАП.   
             Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.
Апеляційну скаргу задовольнити.
 Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - скасувати,  а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               В.С. Полосенко