Номер провадження: 22-ц/813/5769/24 
Справа № 518/1746/23
Головуючий у першій інстанції Тарасенко М.С.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 518/1746/23
Номер провадження: 22-ц/813/5769/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Губара Д.В.,

учасники справи:
- позивач –  ОСОБА_1 ,
- відповідач – Петровірівська сільська рада Березівського району Одеської області, 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок та визнання права користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою адвоката Гаталяка Макара Ярославовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Ширяївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Тарасенка М.С. 16 квітня 2024 року, повний текс рішення складений 25 квітня 2024 року,
встановив:

2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати за ним право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) визнати за ним право користування земельною ділянкою, площею - 0,10 га, для обслуговування вказаного будинку.
ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько – ОСОБА_2 , який мешкав за адресою - АДРЕСА_1 . Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 16 жовтня 2020 року приватний нотаріус Ширяївського районного нотаріального округу Ланова Н.А. видала позивачу свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею - 6,5519 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
В оформленні спадкових прав на житловий будинок, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , та права користування земельною ділянкою, площею - 0,10 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, позивачу відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а. с. 1 – 3).

Узагальнені доводи відповідача в суді першої інстанції

Петровірівська сільська рада Березівського району Одеської області подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а. с. 45, 90).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 16.04.2024 року відмовлено у задоволенні вищевказаних позовних вимог  ОСОБА_1 ..
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №245256439 від 20.02.2021 року, відсутня інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою - АДРЕСА_1 .
Будь-яких доказів на підтвердження того, що спадкодавець належним чином оформив свої права на земельну ділянку матеріали справи також не містять. Тому, доводи позивача про те, що спадкодавець був законним землекористувачем та земельна ділянка йому належала на праві землекористування є недоведеними та судом до уваги не приймаються (а. с. 100 – 102).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Гаталяк Макар Ярославович, діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 16.04.2024 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції не дослідив усіх доказів у справі та не встановив тих обставин, які мають значення для справи. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують про відкрите, безперервне, добросовісне користування ОСОБА_2 будинком понад 50 років. Тому наявні підстави для визнання права власності за набувальною давністю. Витяг з погосподарської книги є належним, допустимим і достовірним доказом належності будинку батькові позивача на праві власності, а земельної ділянки, площею - 0,10 га, на праві користування (а. с. 105 – 106).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.05.2024 року апеляційну скаргу адвоката Гаталяка Макара Ярославовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2024 року було залишено без руху (а. с. 110 – 111).
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  12.06.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Гаталяка Макара Ярославовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2024 року (а. с. 119 – 119 зворотна сторона).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  19.06.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 123).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.10.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Гаталяка М.Я., діючого від імені ОСОБА_1 , про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Гаталяка М.Я., діючого від імені ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був зареєстрований та мешкав у житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею – 41,00 кв. м., житловою – 34,00 кв. м., допоміжною – 7,00 кв. м., і складається з: - 1-1 – коридор – 3,00 кв. м.; - 1-2 – житлова – 14,00 кв. м.; - 1-3 – кухня – 4,00 кв. м.; - 1-4 – житлова – 20,00 кв. м.. 
Згідно з записами погосподарських книг за 1972 – 2018 роки головою господарства за адресою - АДРЕСА_1 , був - ОСОБА_2 , що підтверджується листом № 115 від 15.05.19. Новосвітівської сільської ради. Більше у вказаному житловому будинку ніхто не був зареєстрований.
ОСОБА_1 , як син померлого, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
16 жовтня 2020 року приватний нотаріус Ширяївського районного нотаріального округу Ланова Н.А. видала позивачу свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею -6,5519 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
В оформленні спадкових прав на житловий будинок, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , та права користування земельною ділянкою, площею - 0,10 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
По справі виникли спадкові правовідносини.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції часткового не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі 

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч. ч. 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно частини 1 статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Положення статті 1217 ЦК України, визначають, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно частини 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою - АДРЕСА_1 , відсутня. Будь-яких доказів на підтвердження того, що спадкодавець належним чином оформив свої права на земельну ділянку матеріали справи також не містять. Тому доводи сторони позивача про те, що спадкодавець був законним землекористувачем та земельна ділянка йому належала на праві землекористування є недоведеними та судом до уваги не приймаються.
Однак з вказаними висновками суду першої інстанції повністю неможливо погодитись, з огляду на наступне.
Як встановлено матеріалами справи, згідно з записами погосподарських книг за 1972 – 2018 роки головою господарства за адресою - АДРЕСА_1 , був - ОСОБА_2 , що підтверджується листом № 115 від 15.05.19. Новосвітівської сільської ради. Більше у вказаному житловому будинку ніхто не був зареєстрований. У розділі V погосподарської книги за 2016-2018 роки записано, що у приватній власності ОСОБА_2 є житловий будинок, загальною площею - 38 кв. м., житловою площею - 12 кв. м., кількість кімнат - дві. Згідно з технічним паспортом, складеним Ширяївським ДКП «Бюро технічної інвентаризації», будинок має дві житлові кімнати, загальна площа будинку - 41 кв. м., його вартість становить - 47 500,00 грн.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п. 8 Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних, міських радах «основними інформаційними джерелами погосподарського обліку є: будь-які документальні свідчення щодо об`єкта погосподарського обліку: паспорти, свідоцтва, земельно-кадастрова документація, правовстановлюючі документи, рішення органів виконавчої влади й органів самоврядування будь-якого рівня, письмові заяви громадян тощо; усні повідомлення, заяви громадян; наочна інформація, отримана під час суцільних обходів і перевірок».
Відповідно до п. 7.3.7. Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних, міських радах "до графи "Наявність земельної ділянки у власності/ користуванні" для членів домогосподарства, яким відповідно до норм чинного законодавства надана земельна ділянка (ділянки) та які мають у власності земельну ділянку (ділянки) на території місцевої ради, включаючи ділянки з земель запасу, прилеглих до території місцевої ради (незалежно від того, чи виокремлено ділянку в натурі чи ні), відповідно до земельно-кадастрової документації заносяться дані про цільове призначення земельної ділянки та її площу (в гектарах з чотирма знаками після коми або із значністю, зазначеною в документах). Цільове призначення земельної ділянки записується згідно з Земельним кодексом України ( 2768-14 ). Запис робиться скорочено, а саме для земельних ділянок з цільовим призначенням:для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель - "ж/г.б."; для ведення особистого селянського господарства - "осг"; для товарного сільськогосподарського виробництва - "т.в."; для сінокосіння і випасання худоби - "с/к"; городництва - "г-во"; індивідуального садівництва - "інд. с-во".
Відповідно до п. 7.4. Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних, міських радах "Розділ II "Житловий будинок/квартира в приватній власності, користуванні громадян". На початку розділу до передбаченого для цього поля заносяться прізвище, ім`я, по батькові власника, співвласників, відповідального квартиронаймача, користувача житлового будинку або квартири. У полі "Додаткова інформація" здійснюються записи, окрема про здавання/взяття в оренду житла, купівлю/продаж, дарування будинку (квартири), будь-які інші необхідні для забезпечення виконання функцій місцевої ради відомості, збирання яких не суперечить чинному законодавству. Житлові будинки (квартири) державного житлового фонду та житлового фонду комунальної власності, що приватизовані або придбані населенням, ураховуються в Погосподарській книзі як такі, що є у приватній власності громадян.
В матеріалах справи наявний витяг з погосподарської книги та технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , відповідно до яких ОСОБА_2 є головою господарства. 
На підставі вищевказаного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що витяг з погосподарської книги є належним, допустимим і достовірним доказом належності будинку померлому батьку позивача на праві власності. 
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на спадковий житловий будинок є доведеним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про визнання за ним в порядку спадкування за законом права користування земельною ділянкою під спадковим житловим будинком необхідно зазначити наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог щодо земельної ділянки, оскільки матеріали справи не містять доказів знаходження земельної ділянки у власності спадкодавця. Позивач після оформлення спадкових прав на житловий будинок не позбавлений можливості вирішити питання щодо користування земельною ділянкою під успадкованим житловим будинком згідно діючого законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Гаталяка Макара Ярославовича, діючого від імені ОСОБА_1 , є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок зроблені при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вказаній частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог за вищевказаного обґрунтування.
В решті рішення необхідно залишити без змін.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

 
Апеляційну скаргу адвоката Гаталяка Макара Ярославовича, діючого від імені ОСОБА_1 , – задовольнити частково.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок – скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею – 41,00 кв. м., житловою – 34,00 кв. м., допоміжною – 7,00 кв. м., і складається з: - 1-1 – коридор – 3,00 кв. м.; - 1-2 – житлова – 14,00 кв. м.; - 1-3 – кухня – 4,00 кв. м.; - 1-4 – житлова – 20,00 кв. м..

В решті рішення – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя:                                        А. П. Заїкін

Судді:                                                         С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе