ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/1973/23
Номер провадження 22-ц/818/3754/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року         м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б., 
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на додаткові рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2024 року в складі судді Штих Т.В. у справі 638/1973/23 за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткових рішень у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 102 551,63 грн та судові витрати.
У квітні 2023 року від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Власенка В.І. надійшли відзиви на позовну заяву, в яких просили, зокрема, стягнути з позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн - на користь ОСОБА_2 та 11 500,00 грн - на користь ОСОБА_1 .
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2023 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2024 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 02 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року у сумі 58 750,90 грн, три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1330,61 грн та інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 8633,03 грн. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1753,99 грн по 584, 67 грн з кожного. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
10 жовтня 2023 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення. Заяви мотивовані тим, що позовні вимоги задоволено частково, лише на 67%, під час розгляду справи їм надавалась правнича допомога, про що зазначалось у відзивах на позов, а також були надані акти приймання-передачі виконаних робіт, позивач своїх заперечень з цього приводу не надав, однак судом при ухваленні рішення не вирішено питання щодо стягнення понесених відповідачами судових витрат.
ОСОБА_1 просила ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з позивача на її користь 3795,00 грн судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу.
ОСОБА_2 просив ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з позивача на його користь судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 3300,00 грн.
25 жовтня 2023 року від КП «Харківські теплові мережі» надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких він просив відмовити у задоволенні заяв відповідачів, оскільки ними не надано доказів, які б підтверджували розмір судових витрат, а також адвокатом лише складено відзиви на позовну заяву у справі незначної складності.
Ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу залишено без задоволення.
На вказані ухвали суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.
Постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення скасовано, направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
За результатом повторного розгляду заяв додатковими рішеннями Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2024 року заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3795,00 грн та 3300,00 грн відповідно - залишено без задоволення.
Додаткові рішення мотивовані тим, що заявлений розмір витрат на надання правничої допомоги є завищеним та не обґрунтованим належними та допустимими доказами, з урахуванням ціни позову, складності справи, відсутності доказів оплати послуг, суд дійшов висновку про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями 11 вересня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції подали апеляційні скарги, в яких просили додаткові рішення - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити їхні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача, розглянути апеляційні скарги без їх участі.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що під час розгляду справи їм надавалась правнича допомога, про що зазначалось у відзивах на позов, а також були надані достатньо деталізовані акти приймання-передачі виконаних робіт. Позовні вимоги задоволено лише частково, однак судом при ухваленні рішення не вирішено питання щодо стягнення судових витрат. Оскаржувані додаткові рішення тотожні за змістом ухвалам суду від 06 листопада 2023 року, які скасовано в апеляційному порядку. Суд не врахував, що судові витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, сплачені вони чи ще тільки будуть сплачені. У ході розгляду справи позивач своїх заперечень щодо стягнення судових витрат не надав. З урахуванням ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи, проживання ОСОБА_2 в іншій країні, судові витрати не є завищеними, та суд міг лише зменшити їх, однак не відмовити у їх стягненні.
Відзивів на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися. 
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 12 грудня 2024 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
КП «Харківські теплові мережі» отримано 15 жовтня 2024 року в електронному кабінеті (а.с. 127 том 2);
ОСОБА_3 отримано поштою 19 жовтня 2024 року (а.с. 134 том 2);
повістку на ім`я ОСОБА_2 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 15 листопада 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 146-147 том 2).
ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання повідомлялась відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 128 том 2).
19 жовтня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала апеляційні скарги. Також вказала, що обидва апелянти зазначили у прохальних частинах своїх апеляційних скарг, що вони також просять розглянути скарги без їх участі. Просила врахувати, що ОСОБА_1 (її мати) є особою похилого віку та не має фізичної можливості забезпечити участь у розгляді скарги, а ОСОБА_2 (її брат) протягом понад 10 років постійно мешкає у Південній Кореї, та розглянути скарги і без участі апелянтів (а.с. 132 том 2). 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткових рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.
Для надання правничої допомоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали з Адвокатським об`єднанням «Грань» договори № 1-03 та № 2-03 від 01 березня 2023 року (а.с. 22-25, 42-45 том 1).
10 квітня 2023 року ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Грань», а також ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Грань» складено акти № 1 прийому-передачі наданих послуг за договорами про надання правової допомоги № 1-03 та № 2-03 від 01 березня 2023 року, з яких вбачається, що вартість послуг, наданих ОСОБА_2 , складає 10 000,00 грн, а ОСОБА_1 - 11 500,00 грн (а.с. 26-27, 68-69 том 1).
У квітні 2023 року від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Власенка В.І. надійшли відзиви на позовну заяву, в яких він просив, зокрема, стягнути з позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн - на користь ОСОБА_2 та 11 500,00 грн - на користь ОСОБА_1 .
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2023 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2024 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 02 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року у сумі 58 750,90 грн, три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1330,61 грн та інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 8633,03 грн. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1753,99 грн по 584, 67 грн з кожного. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом при ухваленні рішення не вирішувалось.
10 жовтня 2023 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Про розподіл судових витрат зазначається в резолютивній частині рішення (пункт 2 частини 5 статті 265 ЦПК України).
Відповідно до вимог частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Отже, стаття 270 ЦПК України встановлює вичерпний перелік випадків, у яких може бути ухвалене додаткове рішення.
За змістом частини 5 статті 270 ЦПК України суд має право відмовити в ухваленні додаткового рішення, постановивши відповідну ухвалу.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Таким чином, цивільним процесуальним законом передбачено два види судових рішень, які можуть бути ухвалені судом за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення: додаткове рішення (в разі задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення) або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення (в разі відсутності підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення).
Як вбачається з оскаржуваних додаткових рішень, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяв відповідачів про ухвалення додаткового рішення та відшкодування понесених ними витрат на правову допомогу, однак всупереч статті 270 ЦПК України ухвалив додаткові рішення, а не постановив ухвали про відмову в прийнятті додаткового рішення.
Отже, враховуючи, що судом першої інстанції було допущено порушення цивільних процесуальних норм, що призвело до неналежної процесуальної форми судового рішення, колегія суддів вважає, що оскаржувані додаткові рішення суду підлягають скасуванню, оскільки ухвалення додаткового рішення передбачає саме задоволення вимог заяви сторони, яка зверталася з вимогою про його ухвалення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, а оскаржувані додаткові рішення - скасуванню у зв`язку з порушенням норм процесуального права з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
При цьому, апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити вимоги апеляційних скарг про ухвалення нового судового рішення про задоволення вимог заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зважаючи на те, що відповідно до вимог частини 3 статті 270 ЦПК України додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення по суті спору в даній справі, тобто у даному випадку Дзержинський районний суд м. Харкова. Суд апеляційної інстанції не може ухвалити додаткове рішення у справі з приводу вимоги, не вирішеної судом першої інстанції.
До того ж, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на необхідність при новому розгляді заяв про ухвалення судового рішення врахувати висновки, викладені у постанові Харківського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у цій справі за результатами перегляду ухвал Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року, за змістом яких законом визначено право суду на визначення реальності понесених витрат та їх співмірності. У разі якщо заявлені сторонами витрати не відповідають критерію співмірності, чи наданий адвокатом обсяг робіт не відповідає фактично наданій допомозі, суд має право зменшити розмір судових витрат за клопотанням іншої сторони.
Крім того, суду слід взяти до уваги, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20).
Отже, ненадання квитанції щодо оплати судових витрат не є підставою для відмови у їх стягненні, а неспівмірність їх вартості складності справи, ціні позову та обсягу виконаних робіт - є підставою для зменшення розміру таких витрат, а не для відмови у їх стягненні у повному обсязі.
Зважаючи на викладене, оскаржувані додаткові рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2024 року про залишення без задоволення заяви  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2024 року про залишення без задоволення заяви  ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - скасувати, направити справу до Дзержинського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2024 року.

Головуючий                                                                Ю.М. Мальований

Судді                                                                         О.В. Маміна

                                                                               В.Б. Яцина