Номер провадження: 33/813/2775/24
Номер справи місцевого суду: 523/11555/24 
Головуючий у першій інстанції Середа І.В. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
з участю:
секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу адвоката Лук`янової Альони Олександрівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року,- 
в с т а н о в и в:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження 
На вищевказану постанову суду адвокат Лук`янова А.О., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 04 листопада 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що адвокатом Короткого Т.С.було подано клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 18 жовтня 2024 року, у зв`язку з участю адвоката у іншому судовому провадженні у Вінницькому апеляційному суді з належними доказами поважності причин не прибуття. Лише апелянт 28 жовтня 2024 року дізнався про те, що справу розглянуто та готується повний текст. Однак станом на дату подання апеляційної скарги повний текст постанови суду апелянт не отримав.    

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Лук`янова А.О., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 зазначила, що cуд першої інстанції необ`єктивно розглянув справу та проігнорував клопотання сторони захисту для збору доказів, а саме для належного захисту ОСОБА_1 , в рамках справи про адміністративне правопорушення захисником були подані адвокатські запити до УПП в Одеській області, зокрема щодо надання маршрутів, посадових інструкцій, підстав виклику та докази законного знаходження патрульних на місці зупинці  ОСОБА_1 . У співробітників поліції не було законних підстав для зупинки  ОСОБА_1 , УПП в Одеській області у відповідь на адвокатські запити не надало підтверджень, що працівник патрульної поліції мав повноваження здійснювати патрулювання в районі зупинки ОСОБА_1 , маршрут патрулювання наданий не був. Крім того, не надано інформації, що по адресі зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 був здійснений виклик, та не надано посадову інструкцію патрульного поліцейського, який складав протокол, щодо повноважень для складання протоколу.
Також, апелянт зазначила, що факт перебування водія ОСОБА_1 у стані сп`яніння ніяким чином не підтверджується жодним доказом, зазначено лише формальні ознаки сп`яніння. Матеріали справи не містять достатніх доказів щодо підтвердження факту відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Висновок від 21 червня 2024 року також не підтверджує факту відмови від проходження медичного огляду так як містить сумнівні факти та є суперечливим. Невідомо дані про свідків, та відсутні їх підписи. 
В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано час коли поліцейськими було виявлено ОСОБА_1 , що свідчить про те, що поліцейський хотів скрити час виявлення водія аби уникнути порушення Інструкції. 

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи, апеляційний суд, дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав. 
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 18 жовтня 2024 року без участі ОСОБА_1 чи його представника.
З апеляційною скаргою апелянт звернувся 04 листопада 2024 року через електронний кабінет ЄСІТС.
Матеріали справи не містять докази отримання ОСОБА_1 чи його захисником копії постанови суду у визначений законодавством строк та спосіб, тому за таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи на 04 грудня 2024 року був повідомлений належним чином шляхом надіслання судової повістки його захиснику – адвокату Лук`яновій А.О. в електронний кабінет ЄСІТС (а.с. 41, 46). 
04 грудня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від адвоката Лук`янової А.О., захисника Короткого Т.С. надійшло клопотання про відкладання розгляду справи, призначеної на 04 грудня 2024 року у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності через погіршення стану здоров`я. 
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Адвокат Лук`янова А.О., захисник Короткого Т.С. не додала до клопотання докази які підтверджують тимчасову втрату працездатності. 
Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП передбачено, що розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП не відноситься до категорії справ, в яких присутність особи, яка притягується до відповідальності, є обов`язковою. 
Суд, вважає за необхідне розглядати справу за апеляційною скаргою адвоката Лук`янової А.О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 без участі ОСОБА_1  та його захисника,які були сповіщені належним чином, враховуючи короткий строк розгляду справ про адміністративні правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 червня 2024 року серії ААД №813970 – 21 червня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA RAV-4 HYBRID» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Ядова біля будинку 28 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД №813970 від 21 червня 2024 року (а.с. 1); 
- довідками інформаційного порталу Національної поліції про те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія та до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався (а.с. 3-4); 
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. (а.с. 5); 
- відеозаписом з місця події на диску (а.с. 6). 
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 рокута порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції встановлюється вимогами ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).
Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 р.1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР  ОСОБА_1 дотримано не було. 
Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи та відеозаписом.
Нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.
Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 . 
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 21 червня 2024 року.
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі. 
Доводи апеляційної скарги адвоката Лук`янової А.О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що cуд першої інстанції не об`єктивно розглянув справу та проігнорував клопотання сторони захисту для збору доказів, а саме для належного захисту ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Справа надійшла до районного суду 10 липня 2024 року.
22 липня 2024 року адвокат Лук`янова А.О., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, та 01 серпня 2024 року ознайомилася зі справою.
08 серпня 2024 року адвокат звернулася до суду з клопотанням про повторне ознайомлення зі справою та клопотанням про відкладення судового засідання призначеного на 08 серпня 2024 року.
Судове засідання призначене на 01 жовтня 2024 року, за заявою адвоката Лук`янової А.О. також було відкладено.
16 жовтня 2024 року адвокат звернулася до суду з клопотанням про відкладення судового засідання призначеного на 18 жовтня 2024 року, однак суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого клопотання, що є затягуванням розгляду справи.
Апеляційний суд враховуючи, що матеріали справи не містять недоліків, які б перешкоджали забезпечити дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізувати вимоги ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, вважає що районний суд дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника та погоджується, що в діях адвоката Лук`янової А.О. вбачається зловживання її процесуальними правами, так як судове засідання з розгляду даної справи переносилось кілька разів, впродовж трьох місяців поспіль, що давало можливість адвокату надати докази в обґрунтування позиції сторони захисту, але жодних належних обґрунтувань адвокат Лук`янова А.О. ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надала. 
Доводи апеляційної скарги адвоката Лук`янової А.О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять достатніх доказів щодо підтвердження факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 і висновок від 21 червня 2024 року також не підтверджує факту відмови від проходження медичного огляду так як містить сумнівні факти та є суперечливим, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки спростовується матеріалами справи та відеозаписами. З відеозаписів вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та у медичному закладі поведінка останньогоявно демонструє небажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння,  ОСОБА_1 тягнув час, у медичному закладі ухилявся від здачі аналізів, поводив себе вкрай безвідповідально.
Сама по собі згода водія на проведення огляду на стан сп`яніння, без виконання вимог щодо проведення такого огляду, не свідчить про виконання ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а у даному випадку водій не пройшов такого огляду, незважаючи на те, що працівниками поліції були створені умови для проведення огляду.
Формальне висловлення водієм згоди на проходження огляду, без вчинення ним всіх передбачених законом необхідних дій, не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги адвоката Лук`янової А.О., про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано час коли поліцейськими було виявлено ОСОБА_1 , що свідчить про те, що поліцейський хотів скрити час виявлення водія аби уникнути порушення Інструкції, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки з доданих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 вбачається час початку фіксування події є 23 год. 03 хвл. 21 червня 2024 року, а протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено о 23 год 52 хвл., що повністю узгоджується в часових рамках події. 
З приводу доводів апеляційної скарги про те, що відсутні дані залучених свідків та ними не підписаний висновок, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки огляд водія проводився із застосуванням технічних засобів відеозапису, наявність свідків є необов`язковою.
Доводи апеляційної скарги з приводу незаконних дій поліцейських, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки матеріали справи не містять докази звернення апелянта з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. 
Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення – є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.  
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
постановив:
Клопотання адвоката Лук`янової Альони Олександрівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – задовольнити. 
Поновити адвокату Лук`яновій Альоні Олександрівні, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року. 
Апеляційну скаргу адвоката Лук`янової Альони Олександрівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року – залишити без мін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.
Повний текст складено 06 грудня 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева