ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/1560/24	Головуючий у 1-й інстанції Олещук Б.Т. 	
Провадження № 33/817/741/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Сампари Н.М. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 10 червня 2024 року о 20 годині 34 хвилин в с.Коханівка по вул. Миру, Кременецького району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини,почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора та огляду в медичному закладі водій ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Сампара Н.М. вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, без належного встановлення обставин справи.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, а працівниками поліції не доведено жодним належними та допустимими доказами, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.
       На переконання апелянта, з оглянутих відеозаписів вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , не здійснював руху, був належним чином припаркований за межами проїжджої частини, не перешкоджав руху чи іншими транспортним засобом на автодорозі.
       Апелянт вказує, що на місці водія вищезгаданого транспортного засобу перебував ОСОБА_1 , проте факту керування працівниками поліції належним чином не зафіксовано. Вважає, що сам факт перебування за кермом транспортного засобу, не є фактом керування транспортним засобом.
       Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 маючи “гіпсовий чобіток” на лівій нозі, внаслідок отримання ним закритого перелому обох кісток нижньої третини лівої гомілки із зміщенням частини правої гомілки із зміщенням”, фізично та технічно не мав змоги кермувати транспортним засобом «Volkswagen Jetta», зокрема не міг фізичного розпочати рух та перемикати швидкості на механічній коробці передач.
       Також зазначає, що транспортний засіб марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, всупереч положенням ст.35 ЗУ “Про національну Поліцію”, та те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в контексті ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу.
       Вказує, що працівники поліції не надали ОСОБА_1 можливості реалізувати клопотання про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне, всупереч вимог положень Конституції, КУпАП.
       Крім цього, захисник стверджує, що суд першої інстанції обмежив законне право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи, право подавати клопотання, заперечення, право на юридичну допомогу, оскільки не повідомив останнього належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
       Просить скасувати постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
       Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Збаразького районного суду від 11 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що він не приймав участі у розгляді справи судом першої інстанції, а оскаржуване ним рішення отримав 17 вересня 2024 року.
Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Сампару Н.М., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просияь скасувати постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 р. і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження та відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
       Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав, а про наявність оскаржуваної постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 р дізнався лише 17 вересня 2024 р. та 27 вересня 2024 р. подав апеляційну скаргу.
       За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №450690 від 10 червня 2024 року, 10 червня 2024 року о 20 годині 34 хвилин в с.Коханівка по вул. Миру, Кременецького району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини,почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора та огляду в медичному закладі водій ОСОБА_1 категорично відмовився.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено транспортний засіб марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , на місці водія якого знаходився ОСОБА_1 .
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
       Як вбачається із електронного рапорту помічника чергового відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області Лучин І.М. від 10 червня 2024 року, зі служби 102 надійшло повідомлення від невідомої особи про те, що водій автомобіля Фольцваген Джета, червоного кольору, їздить у вказаному населеному пункті (с.Діброва, Кременецького району) у нетверезому стані. Більше інформації заявниця не повідомила.
       Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.        
       Враховуючи наявність інформації про те, що в даному населеному пункті рухається автомобіля Фольцваген Джета, червоного кольору, водій якого ймовірно в стані алкогольного сп`яніння, вважаю, що працівники поліції, зреагувавши на дану інформацію, діяли правомірно.
       Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
       Тому, стверджувати про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.
       Твердження апелянта про те, що він не керував траспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , спростовуються переглянутими відеозаписами із відеореєстратора службового автомобіля поліцейських та нагрудної камери працівника поліції. 
       Так, на відеозаписах зафіксовано, що в ході патрулювання, працівники поліції проїжджаючи повз місце, де, в подальшому був виявлений транспортний засіб марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_1 , спочатку такий був відсутній (файл: NO20240610-203128-000387; час 20:31:39), проте, повертаючись по цій самій ділянці дороги, зі спливом буквально трьох хвилин, працівниками поліції був виявлений транспортний засіб марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , який припарковувався. (файл:NO20240610-203428-000390; час:20:34:46)
       Як вбачається із відеозаписів нагрудної камери працівника поліції, після того як працівники поліції підійшли до вищезгаданого транспортного засобу, на водійському місці знаходився саме ОСОБА_1 , що підтверджує той факт, що останній керував транспортним засобом.
       Крім цього, на запитання працівника поліції “чому при здійсненні маневру повороту водій не подав світловий покажчик повороту?” ОСОБА_1 відповів “я включав, лівий і правий”.
       Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу. 
       Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , відразу після того як до нього підійшли працівники поліції, не заперечував факту керування та не зазначав про конкретну особу, зокрема її ім`я або прізвище, яка б потенційно, з його слів могла керувати вказаним вище транспортним засобом.
       Натомість, характер поведінки ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом.
       З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.
       Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.
       Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським під час спілкування з ОСОБА_1 патрульні поліцейські встановили, що останній перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився і йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 також відмовився.
       Апеляційний суд зазначає, що відеозаписом об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
       Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розгляд справи проводився за відсутності ОСОБА_1 , то суд першої інстанції мотивовано навів підстави можливості розгляду, врахувавши ту обставину, що ОСОБА_1 не з`явився на розгляду справи, а також положення закону, які передбачають можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови її належного повідомлення. 
       Відсутність захисника у ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про порушення права останнього на захист, оскільки під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не вирішується питання про його адміністративну відповідальність, а є лише фіксується факт правопорушення, висновок щодо якого вправі зробити суд. 
       Тому, доводи апелянта про порушення його права на захист для суду є непереконливі.
       Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
       Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року.
       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя