РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 569/14585/21
Провадження № 22-ц/4815/1356/24

       Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  

судді-доповідача - Шимківа С.С.,
суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В., 

учасники справи:
боржник         – ОСОБА_1 ,
стягувач         – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Любаренком Ігорем Олеговичем на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2024 року про повернення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (постановлену у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа – Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними заявникові,  -

в с т а н о в и в :

       У липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2023 року  позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними - задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 наступний спосіб у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
- щовівторка та щочетверга з 18.30 год. до 20.00 год.;
- у І і ІІІ суботу та ІІ і IV неділю місяця з 10.00 год. до 15.00 год.;
- у дні народження дітей, щорічно протягом 1,5 год за місцем проживання дитини іменинника або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця) ; 
- у день народження батька дітей, щорічно 20 грудня, з 13.00 год. до 17.00 год. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо часу та місця). 
Порядок виконання вищевизначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відстрочено на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном. 
На час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном, зобов`язано матір дітей ОСОБА_1 організувати щоденне спілкування дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони у період часу з 19.00 год. протягом 30 хвилин.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У подальшому відповідач оскаржила зазначене рішення в апеляційному порядку та постановою Рівненського апеляційного суду від 22 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Гладчук Зінаїдою Яківною задоволено частково.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2023 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 організовувати у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном щоденне спілкування дітей з батьком у режимі відеозв`язку через мобільні телефони у період часу з 19.00 год. протягом 30 хвилин – змінено.
Зобов`язано ОСОБА_1 , у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном, організовувати спілкування дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони щовівторка та щочетверга з 19.00 год., протягом 30 хвилин.
У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2023 року (у не зміненій за результатами апеляційного перегляду частині) та постанову Рівненського апеляційного суду від 22 червня 2023 року – залишено без змін.
11 серпня 2023 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист № 569/14585/21, яким зобов`язано ОСОБА_1 , у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном, організовувати спілкування дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони щовівторка та щочетверга з 19.00 год., протягом 30 хвилин.
У вересні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Любаренка І.О. звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 до Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції тричі направлялися відеодокази (07.11.2023 р., 21.12.2023 р., 18.01.2024 р.) про те, що свій обов`язок із забезпечення відеозв`язку вона сумлінно виконує, однак діти відмовляються спілкуватися з батьком, що є поза межами її обов`язку. 
Проте, головним державним виконавцем Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анненковою О.Ю., незважаючи на належне виконання рішення суду та, всупереч наявним доказам, встановлено невиконання ОСОБА_1 вищезазначеного рішення.
Систематичне вчинення домашнього насилля ОСОБА_2 відносно заявниці і призвело до того, що діти відмовляються спілкуватися з батьком, незважаючи на те, що вона забезпечує відеозв`язок. 
Просила визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2024 року вищевказану заяву разом з додатками повернуто ОСОБА_1 .
Судове рішення обґрунтовано тим, що подана до суду заява, яка підписана представником ОСОБА_1 - адвокатом АБ «Любаренко та партнери» Ігорем Любаренко, стосується процесуального питання, пов`язаного з виконанням рішення суду від 07.03.2023 у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, порядок якого регулюється розділом VI ст.432 ЦПК України.
До заяви долучено Договір № 2380724 про надання правничої допомоги від 16.08.2024 року, яку від імені ОСОБА_1 підписано ОСОБА_6 , що діяла від її імені на підставі довіреності від 14.03.2023 року, виданої Посольством України в Італійській Республіці. 
Зазначена довіреность не містить доручення ОСОБА_6 щодо звернення до суду з заявами в порядку виконання рішення суду, яка є окремою самостійною стадією цивільного процесу.
Договір, на підставі якого було підготовлено та подано до суду заяву про визнання виконавчого листа таким що не підлягає до виконання у п.2.1.3.2 не містить такого виду звернення до суду з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішення суду. 
Отже, належні та достовірні докази, які б підтверджували право ОСОБА_6 звернутися до Адвокатського бюро в інтересах ОСОБА_1 для звернення до суду з заявою в порядку виконання рішення суду, відсутні.
Не погоджуючись із даним судовим рішенням ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Любаренка І.О. оскаржила його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що з ухвалою суду першої інстанції не погоджується та вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.
До заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню долучено ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , виданий адвокатом Любаренком І.О.
Суд неправомірно проігнорував долучений ордер, чим грубо порушив процесуальне законодавство та позбавив заявницю її конституційного права на звернення до суду та права на адвоката.
Крім того, суддя Панас О.В. приймала участь у справі при первинному розгляді справи № 569/14585/21 та ухвалила рішення 11.04.2023 року, яке, в подальшому, було частково скасовано постановою Рівненського апеляційного суду від 22.06.2023 року.
Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по справі № 569/14585/21 суддя Панас О.В. самовідводу не заявила.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
02 грудня 2024 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Незнамовою Т.С. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що станом на дату подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню договір про надання правничої допомоги з АБ "Любаренко та партнери" було укладено не з ОСОБА_1 , а з її матір`ю – ОСОБА_6 .
У даному договорі зазначено, що він укладається на підставі довіреності, проте не вказано на підставі якого пункту.
Крім того, у наданій довіреності відсутні повноваження ОСОБА_6 на укладення будь-яких договорів з третіми особами, на укладення будь-яких договорів для представництва інтересів ОСОБА_1 , в тому числі у межах справ виконавчого провадження, судового контролю тощо.
Підписана від імені ОСОБА_1 довіреність не містить доручення на право ОСОБА_6 звертатися до суду від імені та в інтересах ОСОБА_1 , що є підставою для повернення заяви відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 27.09.2024 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, яка підписана її представником – адвокатом Любаренком І.О..
До заяви долучено договір № 2380724 про надання правничої допомоги від 16.08.2024 року укладений ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє на підставі довіреності, виданої 14.03.2023 року Посольством України в Італійській Республіці, ОСОБА_6 та Адвокатським бюро "Любаренко та Партнери" в особі керуючого Любаренка Ігоря Олеговича.
Повертаючи ОСОБА_1 вищевказану заяву, місцевий суд покликався на те, що відсутні належні та достовірні докази, які підтверджували б право ОСОБА_6 звернутися до Адвокатського бюро в інтересах ОСОБА_1 для звернення до суду із заявою в порядку виконання рішення суду.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно із частиною 2 статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
 Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України).
Частиною 2 статті 60 ЦПК України визначено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
У пункті 18 розділу XІІІ «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.
Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення (частина 3 статті 131-2 Конституції України).
Таким чином у суді першої інстанції представництво від імені заявника в усіх категоріях справ, окрім малозначних справ та справ з трудових спорів, може здійснюватися виключно адвокатом або законним представником.
Вказана справа, в силу статті 19 ЦПК України,  не є малозначною та не виникає з трудових відносин, а тому представляти інтереси ОСОБА_1 під час її провадження у суді може лише адвокат.
Висновок суду про те, що у матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази, які б підтверджували право ОСОБА_6 звертатися до Адвокатського бюро в інтересах ОСОБА_1 для звернення до суду із заявою в порядку виконання рішення суду є необґрунтованими, оскільки із долученої довіреності вбачається, що ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , зокрема, вести від її імені справи в судах всіх інстанцій при розгляді цивільних, кримінальних, адміністративних, господарських та інших справ з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, заявникові, третій особі, потерпілому, обвинуваченому, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладання мирової угоди, оскарження рішення суду; виконувати будь-які інші дії, передбачені законодавством України, які представники будуть вважати за необхідне і доцільне, з метою належного виконання повноважень, наданих цією довіреністю, а тому довірена особа, в межах наданих їй повноважень, реалізувала конституційне право ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Повернення заяви заявникові у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Вказані обставини свідчать про необхідність надати стороні заявника можливість захистити свої права у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватися як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Окрім того, варто зазначити, що покликання апелянта на відсутність самовідводу судді Панас О.В. при розгляді цієї справи не заслуговують на увагу, оскільки постановою апеляційного суду рішення суду першої інстанції було змінено, що виключає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (п. 1 ст. 37 ЦПК України).
Статтею 36 ЦПК України також визначено перелік підстав, за наявності яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу). 
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і, відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України, є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 131-2 Конституції України, ст.ст. 19, 60, 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Любаренком Ігорем Олеговичем – задовольнити.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2024 року – скасувати.
Справу направити до Рівненського міського суду Рівненської області  для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Суддя-доповідач                                         Шимків С.С.

Судді:                                                                 Боймиструк С.В.
                
                Хилевич С.В.