УХВАЛА

11 грудня 2024 року 
м. Київ

справа №380/17921/23
адміністративне провадження № К/990/41489/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська облспоживспілка" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 380/17921/23 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівська облспоживспілка", про визнання протиправною та нечинною ухвали,-
УСТАНОВИВ:
30.10.2024 до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська облспоживспілка" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі              № 380/17921/23.
Ухвалою Верховного Суду від 11.11.2024 касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України) та документа про сплату судового збору на суму 1717,76 грн.
У строк встановлений ухвалою про залишення касаційної скарги без руху скаржник надіслав до суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору на суму   1717,76 грн та уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав оскарження судового рішення в цій справі, визначених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Стосовно виконання вимог ухвали Верховного Суду від 11.11.2024 в частині зазначення належних підстав оскарження судового рішення в цій справі, колегія суддів зазначає наступне.
Скаржник, обґрунтовуючи право на подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №813/4993/15, від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 та Верховного Суду від 31.01.2023 у справі №640/8728/21, від 21.06.2018 у справі № 826/4504/17, від 14.08.2018 у справі №815/3880/14, від 05.03.2019 у справі № 360/2334/17, від 15.04.2020 у справі №702/1384/16-а, від 03.11.2020 у справі      № 826/11632/16, від 19.10.2021 у справі №369/9375/17, від 21.10.2021 у справі                   № 826/16737/18, від 27.09.2022 у справі №320/1510/20, від 20.04.2023 у справі                   № 320/9672/21, від 20.12.2019 у справі № 820/3914/17, від 29.11.2019 у справі                     № 359/7194/16-а, від 24.10.2019 у справі № 806/1243/17, від 11.02.2020 у справі                 № 210/3268/15-а, від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18, від 10.07.2019 у справі                 № 804/639/18, від 13.10.2021 у справі № 640/21854/18, від 04.09.2019 у справі                     № 826/13852/17, від 04.11.2020 у справі № 824/376/19-а, від 23.02.2023 у справі                 № 400/3396/19 та від 06.04.2021 у справі №240/8544/20. 
Водночас, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.
Колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.
Верховний Суд зазначає, що аналіз постанов Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №813/4993/15, від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 та Верховного Суду від 31.01.2023 у справі №640/8728/21, від 21.06.2018 у справі № 826/4504/17, від 14.08.2018 у справі №815/3880/14, від 05.03.2019 у справі № 360/2334/17, від 15.04.2020 у справі №702/1384/16-а, від 03.11.2020 у справі № 826/11632/16, від 19.10.2021 у справі №369/9375/17, від 21.10.2021 у справі № 826/16737/18, від 27.09.2022 у справі №320/1510/20, від 20.04.2023 у справі № 320/9672/21, від 20.12.2019 у справі                      № 820/3914/17, від 29.11.2019 у справі № 359/7194/16-а, від 24.10.2019 у справі                 № 806/1243/17, від 11.02.2020 у справі № 210/3268/15-а, від 23.04.2020 у справі                № 813/1790/18, від 10.07.2019 у справі № 804/639/18, від 13.10.2021 у справі                      № 640/21854/18, від 04.09.2019 у справі № 826/13852/17, від 04.11.2020 у справі                № 824/376/19-а, від 23.02.2023 у справі № 400/3396/19 та від 06.04.2021 у справі №240/8544/20, на які зроблено посилання в уточненій касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваного судового рішення у справі № 380/17921/23 не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах, правовідносини у яких є подібними, оскільки вони ухвалені за іншого суб`єктного складу учасників відносин, правового регулювання та фактичних обставин у справі, що виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Отже, наведені скаржником доводи, на які зроблено посилання в уточненій касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, не можуть слугувати належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення в розумінні положень частини четвертої статті 328 КАС України.
Крім того, скаржник, обґрунтовуючи право на подання касаційної скарги посилається, на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах положень Закону України від 20.03.2018 №2354-VІІ "Про стратегічну екологічну оцінку" щодо необхідності розроблення стратегічної екологічної оцінки детального плану території, у випадку розробки проекту детального плану території та завершення процедури громадських обговорень останнього до набрання чинності Законом України від 20.03.2018 №2354-VІІ "Про стратегічну екологічну оцінку"
З огляду на такі доводи, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постановах від 08.08.2024 у справі №520/16518/2020 та від 15.07.2021 у справі № 1.380.2019.004556 вже викладав висновки щодо правильного застосування положень Закону України від 20.03.2018 №2354-VІІ "Про стратегічну екологічну оцінку" стосовно необхідності розроблення стратегічної екологічної оцінки детального плану території у схожих правовідносинах та дійшов висновку, що при вирішенні питання про необхідність проведення стратегічної екологічної оцінки детального плану території необхідно виходити з нормативного регулювання, яке було чинним на час подання матеріалів детального плану території на затвердження.
Отже, вказане виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Інші наведені скаржником обґрунтування вимог до суду касаційної інстанції стосуються оцінки встановлених судами обставин справи та досліджених ними доказів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Таким чином в межах встановленого судом строку на усунення недоліків касаційної скарги скаржником не виконано вимог ухвали Верховного Суду від 11.11.2024 про залишення касаційної скарги без руху в частині зазначення належних підстав оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України), отже, вона не відповідає вимогам статті 330 КАС України.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 329, 330, 332 КАС України,- 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська облспоживспілка" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 380/17921/23 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівська облспоживспілка", про визнання протиправною та нечинною ухвали повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи, у порядку, визначеному статтею 251 КАС України. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук
С.Г. Стеценко
Т.Г. Стрелець,
Судді Верховного Суду