УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №292/785/24 Головуючий у 1-й інст. Гуц О.В. 
Категорія 31 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року 

       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,
з участю секретаря 
судового засідання         Смоляра А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі  справу за заявою ОСОБА_1  про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Пулинська державна нотаріальна контора та Орган опіки та піклування Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Гуц О.В. у селищі Пулини,

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Пулинська державна нотаріальна контора та Орган опіки та піклування Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, де просив визнати недійсним з дня його укладення договір дарування від 18 січня 2020 року земельної ділянки, площею 0,1052 га, кадастровий номер 1825455100:06:004:0023, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори, № 50 від 18 січня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та стягнути із відповідачів солідарно на його користь судові витрати зі сплати судового збору, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000 грн.
Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову по даній справі шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер 1825455100:06:004:0023, належну на праві власності ОСОБА_3 , оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або його інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.
Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 червня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову – відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 – адвокат Бородін Д.В. просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції обмежився перерахуванням норм процесуального права, а також мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано доказів існування високої ймовірності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, відсутні відомості про вартісну оцінку земельної ділянки, а також докази того, що ОСОБА_3 має намір продати це нерухоме майно.
Але місцевий суд не звернув уваги на ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 є неповнолітньою донькою відповідача ОСОБА_2 , та знаходиться у залежності від свого батька як донька. Тому, позивач має усі підстави просити суд вжити заходи забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Вважає, що існує можливість подальшого відчуження спірної земельної ділянки з метою уникнення стягнення на майно боржника. Суд не врахував, що відповідач ОСОБА_2 вже відчужив на користь своєї доньки ОСОБА_3 належні йому житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 з метою уникнення стягнення на спірне майно за борги за судовим рішенням по справі № 906/1145/19, що не виключає подальше відчуження спірної земельної ділянки відповідачем ОСОБА_2 від імені відповідача ОСОБА_3 , яка є неповнолітньою, та законним представником якої є відповідач ОСОБА_2 .
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.
Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню частини 2 статті 247 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано жодних відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову, не обґрунтовано, що саме такий вид забезпечення є необхідний і він не спричинить порушення прав та законних інтересів інших осіб, не надано доказів існування високої ймовірності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.
Колегія суддів не може погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
За приписами частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешті на майно.
Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. 
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. 
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.
Так, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
А звідси, конкретний захід забезпечення позову буде відповідним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника. 
Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір про правомірність правочину, зокрема договору дарування земельної ділянки, на яку позивач просив накласти арешт з метою вжиття заходів забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не установлює прав та обов`язків сторін, а лише на підставі викладених обставин і наявних доказів, переконавшись, що поза розумним сумнівом дійсно є підстави уважати про наявність спору, застосовує заходи забезпечення позову.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову помилково не взяв до уваги ту обставину, що відповідач вже відчужив на користь доньки Дарини житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці. А враховуючи, що остання неповнолітня, як її представник і діючи в інтересах доньки, ОСОБА_2 не позбавлений можливості з метою невиконання або утруднення виконання рішення суду у майбутньому, відчужити у подальшому нерухоме майно на користь третіх осіб.
Необхідно зазначити, що обраний вид забезпечення позову не обмежує права власника чи інших осіб у користуванні спірною земельною ділянкою.
Відтак, враховуючи обставини справи та діючі норми права, які регулюють дані правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обгрунтованою та підлягає до задоволення, ухвала суду першої інстанції від 20 червня 2024 року у відповідності до положень статті 376 ЦПК України – скасуванню, із постановленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича задовольнити.
Ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 червня 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі № 292/785/24, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,1052 га, кадастровий номер 1825455100:06:004:0023, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постанова для виконання підлягає направленню компетентним органам та сторонам по справі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                Судді